87 
S-vage Syn? Naar Analysten, ved de forskjellige Værdier, 
han tillægger den foranderlige Storrelse x, biiyer vaer, at 
Værdien x=3a siver Broken ^—i^ Form 2, 
Og nu vilde slutte, at samme Brok aldeles ingen angivelig 
Værdie havde, vilde han da ikke gjore sig skyldig i en Pa- 
ralogisme ? Og hvor let var det dog ej yed forstø Ojekast at 
forfalde dertil ? — Det samme gjelder om det Sporgsraaal : 
Gives der Broker af den Beskaffenhed, at, skjondt behand- 
lede efter den bekjendte Regel, deres Tæller og Nævner, 
for en given Vserdie af x, dog uden Ophor vedbliver at for- 
svinde ? Et Sporgsmaal som Hr. La Grange besvarer benæg- 
tende (Theor. des fonct. anal. P. I. no. 09) da derimod 
Joh. BemoulU (Opp. Tom. L pag. 404) synes at ansee det 
omspurgte Tilfælde som muligt. 
S- 16. Det er unægteligt, og bidrager til Mathemati- 
kens Hæder, at de Regler hvorefter, og (især) de Præmisser 
hyoraf der sluttes, ere ulige sikkrere og Indvendinger mindre 
underkastede, end Reglerne og Præmisserne, hvoraf man i 
andre speculative Fag betjener sig. Imidlertid tillader denne 
Principernes store Paalideiighed dog ingenlunde Mathematike- 
ren at gaae ganske mechanisk frem. Saaledes lærer yel Alge- 
braen , at Antallet af de imaginaire eller umulige Værdier af 
enhy er Lignings Rodder stedse er et lige Tal. Hyoraf fdlger: 
At en qvadratisk Lignings tvende Rodder ere enten beg^e re^ 
elle eller begge umulige. Den som nu af denne meget rig- 
tige Sætning vilde slutte videre saaledes : En qvadratisk Lignings 
tyende Rodder ere enten paa ^e^ii^doa^^ brugbare , eller og paa 
een gang ubrugbare ^ den, siger jeg, yilde slutte overilet, og 
