88 
beraaber mig i saa Henseende paa Kæstners geometr, Abh, 
\ste Sammlung, pag. 49- No. 3o» 
§, 17. De her anforte Exempler, hvis Antal jeg let 
kunde haye foroget, vise noksom, at en Jiin cg rigtig Folelse 
for hver Mangel qf demonsU^ativisk Vished i Slutningerne er 
Mathematikeren , ikke mindre, end enhver anden VidensI^Labs- 
dyrker, yderst vigtig. Uden denne Gave, hvis Mangel maa- 
skee end ikke Logikens' inojsoramelige Studium tilfulde kunde 
"bode paa, lader det sig ikke teienke^ at nogen skulde vorde en stor 
Geometer. 
§. i8> B) Den næste Fordring til Mathematikeren er lige- 
saa YJgtig, ligesaa ueftergivelig. Han maa besidde en Fær-^ 
dighed i at fatte og danne sig abstrakte Begreber cg ab- 
strakte Sætninger, Fra Geometriens yderste Forgaard , hvor 
det ph^siske Legeme ved Materiens Afklædning beredes til at 
modtage Navn geometrisk Legeme, indtil det Inderste af den 
hojeste Analyses Tempel , hvorfra man igjennem Variations- 
regningens og det af La Grange generaliserede Taylorske The- 
orems Telescoper formaaer at omskue dens liele, vidtstrakte 
Horizont, er jo ^^5/m<:to/z den Vejviseriude , ved hvis Haand 
vi fores opad. Hvor naturligt altsaa , at den krafteslose Van- 
drer her maa blive tilbage ! 
5. 19. C) Men ikke allene AEvnen at see det Almindelige i det 
Specielle eller Individuelle, ogsaa den modsatte Ævne er 
Mathematikeren uundværlig, naar han skal gavne ved An- 
vendelsen af sin Thcorie. Denne AEvne udgjor, efter For- 
fatterens Mening, et Skillerum imellem tvende Klasser af 
Mathematiker , og fmdes langt sjeldnere i Ordets ædleste For- 
stand end Abstraciions-Æviien. Grunden dertil troer jeg lig- 
ger i folgende Betragtninger : 
