1 Od 
Hvorvidt hor denne Aand <raae i Ah str actionens o(r de 
metapliysiske Vrmciplers Brug , naar han paa det fuldkomneste 
■skal kunne opfylde den angivne Bestemmelse ? Naar og hvori 
. hor han indskrænke sig i Anvendelsen af disse i sig selv mue- 
Ugl njtdge Hjelpeniidler? 
For at kunne besvare dette vanskelige Sporgsmaal , maae 
vi betragte hver af dets tvende Dele for sig, 
§. 3p» Hvad den forste Deel af det frepisatte Sporgs- 
maal angaaer, da foistaaer det sig selv^ at alle psychologiske 
og pliysiologiske Undersogelser f. Ex. aiigaaende en for vidfc 
dreven Abstractions Skaclelighed ertten i Henseende til Sjelens 
eiler Legemets ovrige Tilstand, lier forbigaaes^ og af de for- 
skjellige Virkninger, som flyde af denne Operation, ikkun de 
tages i Betragtning, som have ei? mmdgaaelig og udelukkende 
yirkning paa Matheniatikens videnskabelige Tilstand. 
Man maa altsaa i Abstractionens Natur op so ge de Data^ 
som tjene til Spdrgsniaalets Oplosning, \ 
§. 4^' ^i adskille Os selv ira a'e os iboende Forestil- 
linger. Det med Forestillings-Ævne begavede Jeg ansee vi for 
no2^et Bestandigt y og Forestillingerne y Billederne ^ som efter- 
haanden fi;enikommr' og forsvinde i dette Uforanderlige ^ som 
ModfLcationer af san. iie. Billederne adskille vi indbyrdes 
fra hinanden, og finde mere eller mindre Overeensstemmelse 
imellem samme. Vi erindre os at have havt nogle af disse 
Billeder tilforn, 
§. /^i, I det VI ansee vort Jeg som det Uforanderlige, 
det Blivende, hvori alle Gjenstande afbildes, i det vi domme 
om tvende Billeders storre eller mindre Overeensstemmelse, i 
det vi ei indre os, at et vor Sjel foresvævende Billede //^m 
ogsaa har været en Gjenstand for dens Beskuelse, erkjende vi 
