i02 
Identiteten ) i det vi adskille Os selv fra de os foresvævende 
Billeder, i det vi ere os sammes mindre Overeensstemmelse be- 
vidste, erkjende vi Diversiteten i vore rorestillinger; og det 
bcroer ingenlunde paa Os selv> om vi ville ansee identiske 
Forestillinger som diverse, og omvendt, eller ikke. Dette læ- 
rer en umiddelbar indvortes Erfaring os, og altsaa er den be- 
kjendte metaphysiske Grundsætning : 
Quicquid est ^ est\ et impossible est ut idem sit et non sit 
ej andet end en Erfarings- Sætning, som man har uddraget af 
hin allerforste og allersimpleste Selvbetragtning , og ifort et 
philosophisk Klædemon. 
§. 42. Det er for nærværende, mere logisÅie end psj- 
cJiologiske y Undersogelse ligegyldigt om man vil ansee Iden^ 
titet og Diversitet y som tvende almindelige Grund- eller Stam* 
begreber y eller som et Product af tyende forsk jellige intellec' 
tuelle Handlinger''^ ikke mindre ligegyldigt er det, om man vil 
ansee dem som de ældste og forste af alle Sjelens Virkninger, 
der tjene de ovrige Forestillinger til Basis, eller tillae^gge andre 
af dens Virksomheds-Arter denne Prioritet : Nok , at Forestil- 
lingerne om Identitet og Diversitet med Rette kunne henfores 
til de forste Forestillinger, som Sjelen med Tydelighed er sig 
bevidst. Rum og Tid f. Ex. ere Coexistentser , hvoraf ingen 
Deel er identisk med den anden , naar ubi og quando ere ter^ 
mini comparationis y fuldkommen identisk derimod, naar lige- 
store Dele af det abstracte Rum eller den abstracte Tid be- 
tragtes i og for sig selv. Forestillingerne Rujn og Tid forud- 
sætte altsaa Forestillingerne Idcjititet og Diversitet, Det sam- 
me kan siges om alle ovrige os bekjendte Hoved-Bifgreber. 
5- 43- -^f disse tvende primitive Forestillinger synes vel 
den om Identitet at være den ældste, men i Grunden ere de 
