io4 
Identitet, Hvor ofte forvexle de mindre oplyste det3Iod, som 
JErgjcrrlghed y Elskov ^ Vrede ^ eller Fortvivlelse indgyder^ 
med den tilsyneladende JDnstighed , som, kommer af Uvidenhed 
om Faren y og med det sande Mod^ som fremvirkes hos den, 
ædle Mand, ved Fdlelsen af hans Pligt? Hyor ofte beundrer 
ikke Almuen det som Naade, Retfærdiglied, Godgjorenhed , 
Il vad den Visere fordommer som Svaghed , Grusomhed , Pra- 
leri ? 
§. ^5, Den i foregaaende S» t)erorte Vanskelighed: at 
adskille de approximatorisk-identiske Forestillinger fra de fuld' 
kommen identiske^ har tvunget vor indskrænkede Aand , der 
hverken formaaede at opdage, benævne eller erindre sig de 
uendelig mange Nuancer, der £ Ex. adskille det ene Blaae fra 
det andet, til at gjore sig visse almindelige Tegn {nomina ap^ 
pellativd) , for dermed under eet at tilkj ende give en uendelig 
JMængd e app ro æimatorisk' identiske eller homogene Forestillinger, 
DetBeqvemme, det Smigrende for vor indskrænkede Forstand, 
at kunne betegne uendelig mange forskjellige Forestillinger med 
et eneste Navn, åt -kunne danne sig almindelige Sætninger, som 
den udstrækker til en saa stor Mængde af Gjenstande, og ved 
hvis Hjelp den troer sig i Besiddelse af en i samme Forhold foro- 
get Kundskab , maatte altsaa være fristende nok til at give denne 
Udvidelse af Tegnenes Betydning et særdeles Fortrin. 
§. 46. Disse Tegn — som man, til liden Baade for Phi- 
losophieu, har sat i samme Classe, som de enkelte Begreber^ 
de indbefatte under sig — ere at ansec som Indhegninger, der 
iiidslutte des stcirre eller mindre Dele af de menneskelige Kund- 
skabers uoverseelige Flade, jo almindeli gej^e de ere, eller som 
Grændser for de storre eller mindre Provindscr af Ideernes Rise. 
Man har saaledes, iaiud al sund Menneskeforstand , forvexlet det 
