en eneste Substitution kunne reduceres til identiske? Hvor dette 
ej kan skee, bor vi erindre os fVoIfs Oiå: 
Magna in Ontologia inpnmis attentione opus est, ne 
judicium properemus, (Ontol. §♦ 159.) 
Hvem kan nægte, at /Fb^ har Ret ? Hvoriet kunde ikke 
en uniathematisk Ontolog gjore folgende Slutning: Et ligesidet 
Triangel har 3 lige store A^inkler. Trianglets Sider hore til dets 
essentialza. Alt hvad der flyder af ^5^<?7z//<2//<2 er nod ven digt , og 
ikke tilfældigt. Da nu Siderne i enhver anden mangekantet 
Figur ogsaa hore til sammes essentialia^ saa fdlger at ^/z/zt'<?/' man- 
gekantet Figur af ligestore Sider ogsaa nodvendigen maa have lige- 
store Vinkler ? — - (Man sammenligne hermed §.56 i nærvæ- 
rende Afhandling.) 
§. 58. Begrebet Ens har kun eet eneste Skilletegn : TiU 
værelsen,s Mulighed, Deraf dets store Omfange derafdetli4et Antal 
af paalidelige og brugbare Sætninger, som derfra kunne udledes. 
Men, hvad Begrebet er for Ontologen -^ er Begrebet 
Function for Analjsten, 
Man kunde altsaa sporge, om almindelige Sætninger^ 
som den libjere Anal^sis fremstillér , kunne eller bor i Henseende 
til deres Anvendelighed^ sættes i samme Classe^ som de ontologiske ^ 
Eller oyerhovedet : Om de meget almindelige Sætninger i Mathe- 
niathiken have ligesaa liden Indflydelse paa denne Videnskabs 
storre Fuldkommenhed, som de almindelige, ontologiske Sæt- 
ninger paa Philosophiens ? Skulde Svaret herpaa falde ud til de 
mathematiske almindelige Sætningers Fordeel , have vi allerede 
tilstrækkelig Grund til Beroligelse i Henseende til den Misbrug, 
som kunde befrygtes af en over sig stigende Analysis. Folgende 
3 Fordele af almindelige Sætninger i Mathematiken synes luld» 
