112 
kommen at erstatte de tilfældige Mangler og UlejUglieder, der 
kunde flyde af deres Misbrug : 
1) Sætte de os i Sikke j^hed mod de Vildfarelser ^ hvortil en^ 
kel te Sætninger kunne give Anlednings 
2) Give de os i langt kortere Tid en langt rigere Kundskab* 
3) Gjdre de Beviserne og Oplosningerne som oftest langt lettere^ 
simplere og smukkere , end de speciellere Sætningers Natur 
tillader at give dem. 
Hyoi til man endnu kunde tllfoje dette : At man , ved 
at gjore dem praktisk-nyttige y d. e* ved at udlede brugbare 
Corollarier af dem^ ej behover ^ som i T kilo sop luen ^ at frygte, 
jor en utilladelig Synthesis', thi CoroUarierne maae y ligesom 
Hovedsætningerne y være analytiske y det er: tilsidst være op'^ 
loseUge i identiske Sætninger, Ikke saaledes i Methaphysikcn. 
For at kunne anvende de almindelige, ontologiske. Sandheder 
paa den virkelige Natur, maa man tage synthetiske Sandlieder 
til Hjelp, i Henseende til hvis Almenngyldlglied den ere 1 Liioso- 
pliie liar opvakt en, som det synes, ikke ugrundet Skepticisme. 
§. 59. Hvad den forste i §.58 omtalte Fordeel angaacr, 
da lad os antage, at Difierentio-Differential Udtrykkets 
yd^ X -I- x(I-y 
1 ! i- ■=. z 
d X dy 
Gyldighed eller Ugyldighed, skulde proves, og at man, 
tU den Ende valgte Forudsætningen y = -I- , altsaa dy = 
dx -• T x-d(1x — 2xdx^ ddx adx- 
— Og ddy = — ; zn: v -f- — , ' ? saa £iver 
x" x"" X- X-* ' o 
denne Forudsætning 
naar dx tages bestandig, ddy =■ 
naar dy tages bestandig, ddx = — — 
