Ornstændigiieder, OmYexlinger og Forandringer i Verden ej 
at iade sig ryste eller koniiiie ud af Ligevægt. 
Denne hoje Grad af Skepsis stemmer temmelig overeens 
med de nyere Akademikers 5 men den har en anden Grund og 
Anledning, og derover vil jeg korteligen yttre mine Tanken 
I Akademikernes Tid var Dialectiken og Rhetoriken bragt 
til en lioj Grad af Fuykommerihed. Ved disse tvende var 
man i Stand til at bevise en Sætning , og strax derpaa det mod- 
satte af samme Sætning. For en Sætning og dens Modsætning 
kunde man undertiden frembringe lige stærke Grunde. Dette 
Især- synes mig at have foranlediget de nyere Akademiker til 
at tvivle om enhver Sætnings Sandhed, og at na-^gte det San- 
des Kriterium. De vege fra Pyfrlio deri, at de ikke, som 
han, tvivlende fremsatte Sætnint^en , at man intet veed» 
Pyrrhos Sk^ pticim deriiuod synt s meer at have sin Op« 
rindélse af virkcdi^ philosophisk Irang og af dyb Grandskning. 
Han fandt at alle Systemer og al Philosophie, saaledes som 
den var i hans Tid, svævtde i Luften. Han sogte en fast 
Grund, og den fandt han ingensteds. Det absolut reelle, som 
egentlig skulde være denne fa^te Grund , fandt han i ingen 
Sætning, og folgLlig 1 intet philosophisk System. Han fandt i 
intet Oijject, som virkede paa Sandserne, det absolut reelle. 
Alle Oojecters Indtryk paa Fornemmelsen og Subjectets Recept 
tivitet forandredes efter tilfældige Omsta ndigheder eller Stillinger 
og Relationer j i hvilke Objectet og Subjectet befandtes. Al 
philosophisk Dogmatismus var abstraheret fra slige hypothetiske 
og foranderlige Realiteter | og da alle Systemer paa denne Maa- 
de syntes ham vaklende uden at være heftede til nogen fast 
og reel Punct, og denne Punct ej var at fnide ved menneske- 
ligt Tænke eller Vide, saa var Resultatet af hans hele Philo- 
