21% 
sopliie ilen hojeste Grad af Tvirl. At Argtim en-teme og cr- : 
licle Siutiiingsmaade, som brugtes i den Pvrrbonske Skole, 
sees, at Pyj iiionernes Skepsis mere grandede sig paa-diin"kel 
Aneise end tydelig Indsigt; hvilket efter den daværende -Grad 
af Kulmr, især i de physicalske Videnskaber, ej. var anderle- 
des mueiigt. Saa rQeget havde Pyrrho fundet at det" Absolut- 
reelle hverken var i Objectet eller Sub^ectét^ men i ho^et an- 
det, som af den menneskelige Forruft^-ej -kunde- kj en des. Man^ 
gjor sig en urigtig ForestiliiDg cm PTrrho'og hans Skole ^^^aar' 
man antager, at de tvivlede om Tilværelsen af det Absolut- 
reelle 'y de tilstede kun deres Uforn"uenhed at kunne opdage 
det, cg de nægtede reent ud, at det ved nogen Sætning kun- 
de udtrvkkes* I det Moralske antoge de alle de practiske Sæt- 
2iinger, som grunde sig paa Forholdet iraellem Objectet og 
SubjecLet, de erkjendte et practisk Maa ^ og uclovede ubetin- 
get alle de Pligter, som det menneskelige Samfund bvder. Hi- 
storien vidner, at Pvrrlio selv var et ædelt Menneske og en god 
Borger. Pvrrbonerne vare altsaa i Henseende til deres Phiiosc- 
pliie aldeles ikke farlige for det menneskelige Safnliind^ heri vege 
de meget af h a de iivere Academiker , som grundede drres Moral 
paa et uvis og tvivlsomt Forhold imellem Object og Siibjcct, og 
gjorde hele iMoralen til et tt x-jI-j , og dens L dovelse til en 
Beregning af plus og minus i Probabiliteter. 
Pvrrho havde virkeli^ braet Pliilosophien i Henseende til 
dens almi adelige Resultat til et Non plus nltra. Enhver^ som 
i denne hoje Videnskab har Mod og Hovctl til at gaae sin egen 
Gang, maa tllsidst komme op paa samme Hojde. At man i vore 
Dage kan bestige deime Hojde, og ej blive or^ dertil horer ej 
saameiien Aandskraft som i Pvrrlios Dage. De manj^foldii^r 02; 
forskjelligartede Forsog i det pliilosophiske Fag, ældre og nyere 
