bange for den Misbrug den kunde stifte, og 'de Afveje den kun- 
de lede til, især i Pbilosophiens Praxis, Saa ofte man korn i 
Pyrriios Spor, sogte man en anden Vej, som ma«n formodede 
Yiide blive mindre farlig , "og undertiden lod man sig, lede af Spi- 
noza f imidlertid, medens man vandrede med Spinoza, tænkte 
man af og til paa Vejen man havde forladt^ var vankelmodigt 
og aldrig fuldkommen beroliget«. Hertil kom endnu dette, at 
disse tvende Veje laae saa afsides fra de almindeligere og mere 
besogte, at man fra dem, som vandrede paa disse, ej kunde 
hente Raad^ 
Tvende Hovedveje blant de almindeligere vare Idealis- 
men og Sensualismen. De der ej fandt sig stemte til at van- 
dre med Cartesius og Leibnitz , lode sig fore af Locke. Paa 
Pliilosopiiiens forskjellige Veje fandtes Mænd, som paa den 
Bane, de betraadte , vare opmærksomme, og gjorde hist og 
her vigtige Opdagelser, især arbejdede de i Erfarings-Psyclio- 
logien og den practiske Philosophie* Overalt var i alle Pbiloso- 
phiens Fag Aanden vækket f der var i det mindste Anelse om til- 
kommende store Opdagelser og en total Forandring i alle Pbiloso- 
phiens Delé- Det hele menneskelige Vide, af hvilket Philoso- 
phien kun er Hovedresultatet, var altfor meget i dets enkelte 
Dele udAådet, at man nu ej allerede skulde have havt et værdi- 
gere Begreb om Philosophie, end nogensinde tilforn* Man be- 
gyndte at ansee den søm Videnskabernes Videnskab; der i alle 
menneskelige Videnskaber viser os Grændsen for vort Vide ; der 
lærer os, naar vi fra Speculation skulle vende til Praxis ; der en- 
delig overtyder os om, at vi ej ere bestemte til blot at speculere, 
men fornemmelig ved Daad at gavne^ og at denne vor Hovedbe- 
stenunelse opnaaes. ved en. fornuftig og velgrundet Speculalion^ 
