224 
Eet. I^6tlVeiM31gl|ed og Fnhed, . som kldlit have været stm- 
iiiaiii^e Misforstaaeber Mderkastede, lade sig ira denne Syns- 
piinct nicd i:iog€sIedes Tydelighed forklare* Kod vend ig^hed 
inaa so.^es : Virkning og Piiiied i Subjectets Mod- 
vrirkning. . Deuue Z\iQdviiknijig er^den saakaldte \illie, hvii- 
keD , saalænge den styres af Fornujrten , Jer fri- Denne for- 
rufriie fri Vlllie hos Suhjectet raodstaaes, nedtrykkes og 
twii^cs o:Cc ai Subjectets nænjieste Oi^ect, som er dets Le- 
geme, formedelst - hvilket det er Dyr^ og har sandselige cg 
dvriske Drifter. 
* 
■ Saasiiart Siibjectet kan anvende rornufrens Evne, spo- 
rer den hos sis; selv en uiinodstaaelii^ Teudeijts til at være 
fri , 0°, skver intet meer end Indakfænknlaj i denne Frihed. 
Isaar AanJen har sin fulde Stvrke og Mud-^iihed , er denne 
Tendents i Stvrke parallel til den dyriske t onservationsdrift. 
Jo ringere Grad af Fornuftevne Mt nnesket l>esidder, og jo 
svagere dets Aand er , dtsto viih^ere er del tii at ^iore Otter 
af sin Frille J. 
I Kraft af disse tvende Evner Fornuft og Frihed har 
IMennesket Rettigheder j har ISaturen givet ham Evnerne, 
maa den o° have sivet ham Ret til at bru2.e dtm. Imidler- 
tid stoder Mennesket paa ligedannede Objecter, hos hvilke 
det sporer samme Evntr, samme stærke naturlige Tendents 
til at IjiiiH^e disse Evner, o% foiselia samme Rettigheder. I 
denne Coilision af samme Rettiiihedcr hos flere li££.cr Gioin- 
den til Ret og Pli^t. Ret forudsætter Nodvendighed ^ P^^§t 
Frihed. At bestemme hvad Ret er, er en Gienstand for Lov* 
givningen ^ at bestemme hvad Pligt er, er en Gienstaud for 
INIoraltn. Retlens Fordring er Skal , Pligtens Maa. H\is vi 
ville give eii ahnindelig practisk Regel^ hvorefter maa i ethvert 
