Tilfelde Icim-de finde livad Ret er og PlTgt, da er det denne?: 
i Farestillingen at oinl-ytte Objectet, med SubjeGtet, det eVj. 
fuldkommen at sætte sig i Oijjectets Sted , og giore sig en ie- 
vende og rigtig rorestilling om alle Objectets fornuftige For- 
dringer. Her er dut at Sk< ptikertii med Ærefrygt og liydig- 
hed underkaster sig den ægte og rene Christendonjmens Piaxis^ 
som det fnUlkomneste Humanitets- og Forædlings-Middel. Men 
i sit Forhold som Menneske og Borger handler Skeptikeren 
altid efter sin practiske Fornuft^ det er, efter tydelige og kla^ 
re Begreber om Ret og Pligt, ikke efter en vis moralsk Fd- 
lelse; thi enhver FoUlse, der ei ved tydelig Indsigt er bleven 
til fuldkommen OverbeYisning , forudsætter uklare- Begreber^ 
og leder som oftest til Yderligheder* Da han overalt ærer 
Fornuften og skyer at handle mod Naturen , kan han med 
saa meget storre Sikkerhed overgive sig til den Christelige Mo- 
rals Veiiedning, som denne blant alle ældre og senere moral- 
ske Veiledninger mest grunder sig paa Menneskets Natur og 
dets practiske Frrnuft. 
I alle Objecttr og i sig selv finder Subjectet kun en 
typotlietisk Reaiittt, forsaavidt denne har sin Grnnd i en ab- 
solut Realitet. Den absolute Realitets Væsen kan ikke bety- 
des eller beskrives ved noget menneskelig Udtryk. Phisoso- 
pliens sublimeste og mest ophciiede Forestilling herom er An- 
thropomorphism* Det rette Forhold imellem de hypothetiske 
Btjaliteter og den absolute Realitut kunne vi ikke bestemme f 
i Folge vor Natur tænke vi os Ferholdet efter Cansalitets-Prin* 
cipet, HtT at være med Spinoza eller mod Spinoza er at 
overskride den menneskelige Inteliigentses Grændser* 
Da alt vor Vide er hypothetisk, og Fornuften sætter os 
å Stand til ^t sporge, hvortil dette Vide f Da vi i Grunden 
