^27 
I Ligevægt og Harmonie med alt det der omgiver det og kait 
komme til at yirke paa det* Ad denne Vei kommer Menne- 
sket tilsidst ved lid og Daad tif Maalet, som er dets Naturs 
Forhoielse, Forædling og Forberedelse til noget Forestaaende. 
Mennesket skal i Folge sin Natur stræbe til dette Maal med 
sit hele Væsen, ei alene som Aand men og som Dyr. Pliilo- 
soplien , der vil lede andre, maa ei forglemme at Mennesket 
er et blandet Væsen , baade fornuftigt og dyrisk. Mennesket 
har som Dyr af Naturen Drift til physisk Velbefindende f lig- 
ger denne Drift i Naturen ^ har han og Ret til efter den 
af Naturen fastsatte Orden at fyldestgiore den. At han gan- 
ske skal undertrykke denne stærke Drift og omskabe sig til et 
andet Væsen ^ er at fordre formeget j og hele Menneskets Cul- 
tur- Historie viser noksom, at dette er ligesaa farligt, som at 
fordre for lidet, og at giore Menneskets Sandseliglied til Ba- 
sis for dets Sædeligheds Etliiken opnaaer ikke Fuldkommen- 
hed, forend den af Philosopher, som grundigen have studeret 
Verden og Mennesket, bearbeides med idelig Hensyn til dens 
tvende Extremer, nemlig Lyksaligheds- eller Sandselioheds- Sy- 
stemet og Fornufts-Systemet* Skeptikeren troer, at Middel- 
Yeien her er for den menneskelige Natur den mest passende, 
oa forer den sikkerst til sin Bestemmelse* 
Alt menneskelig Vide erlanges ved Objecternes Paavirk- 
ring paa Subjectet* Denne Paavirkiiing erholder en forskiellig 
Modificat'on ei alene i Plenseende til Stedet og Tiden, hvor 
cg liaar Objecterne virke, men og i Henseende til ethvert en- 
kelt Subjects physiske Organisation, Stilling i Livet og dets 
Aand s-Kræfters indbyrdes Forhold. Denne fine Modification i 
Vxde kiendes især, naar flere Subfecter ved Tale eller Skrivt 
udtrykke sig over eet og det samme Object. Objectet frem- 
