22 8 
Stilles undertiden fra saa forskieiiige Sider og paa saa foralcicl- 
\l<^e Maader, at man letteligen erfarer, at det er Jangt frå^t 
Ysere udtonimet. Imidlertid yiser alle enkelte Videnskabers 
Historie fra den allerraaeste Tid til den nuværende videnska- 
belige Giiknr, at Mennesket er kommen 0[)jectetne nærmere^ 
og har bestandig vundet ved en langsom men stadig Gang i 
dybere cg grundigere Indsigt. 
For Philosoplien er Philosopliien alle Videnskabers Vi- 
denskab. Hvad dens Tlieorie angaaer, kan den kun være et 
Resultat af alt menneskelig ,Vide. Philosopliiens Historie viser 
da og, at denne alle Tidsaldere igiennem har staaet i det noi- 
este Forhold til alle ovrige Videnskaber, og at Fremgang eller 
Forfald i disse var Grunden til hiins Stigen eller Falden. 
Da Oplysning og Fremgang i alle enkelte Videnskaber 
er den Betirtgelse, uden hvilken Skeptikeren ei kan erholde 
Lys og Veiledning i sin bestandige Critik , saa anseer han vi- 
denskabelig Cukur ei alene som det uundværligste Vehikel for 
al solid philosophisk Grandskning, men og som et nodvendigt 
Redskab for den Praxis, der skal forædle den menneskelise 
Natur, og her forberede den til noget Tilkommeiuie« Over 
V dette er hængt et uigiennemskueligt Dække. Som Plidosopli 
foler Skeptikeren sig ved Erfaring og Induction saa temmelig 
forvisset om de saakaldte materielle Tin os Indestrncribilltet- o<r 
holder for at dcies Forbindelser og Oplosninger blot ere for- 
andrede Former^ og her gior han en naturlig Slutning fra det 
Mindre til det Stoire. Som Menneske troer lian den positive 
Religions Lære, og finder deri Beroligelse. Af Historien seer 
han, at 'Janken om en Tilværelse efter denne — endog uden 
positiv Religion — er Mennesket saa natuilig, at den strax 
hos de allerfleste Nationer i Menneskets ruaeste Forfatning 
