237 
ligesom det tydske, lesen og det latinske, legere* Den der læ- 
ser, samler og saa at sige Bogstaver og Stavelser sammen til Ord. 
De græske Ord, Asysiv og civoiKsy£c;xi betyde egentligen og 
nærmest at sige, opsige (dicere, recitare) , og det hebraiske, 
N^p, der betyder at læse (S. Deut. 17, 9« Habak* 2, 2. 
Dan. 5, 17. og Nell. 13, i.) betyder egentligen at kal- 
de paa een. Det italienske , leggere saavelsom det engelske, 
read har ligeledes den dobbelte Betydning af baade at tale og 
at læse. Vistnok maa den som læser ogsaa tale enten 
hojt eller sagte. 
Foruden det anforte hsynv og uvo^Xsyegxi hedder at læse paa 
Græsk ogsaa avaymq^si^t ^ h\is egentlige Betydning er at kjend© 
igjen. 
Allerede af disse forskjellige Betydninger af Ordet, læse 
i forskjellige Sprog kan vi slutte os til, at Begrebet deraf 
maa være meget sammensat og kompliceret. 
Hvad er det altsaa at læse ? 
Man taler i det daglige Liv om to Slags Læsen , nem- 
lig: udenad og indeni. Men det er to ganske forskjellige Be- 
greber. Med det forste, der ikke er saa sammensat eller van- 
skeligt et Begreb som det sidste, have Vi her intet at gjore. 
Vi skulle blot vide, hvad det er at læse indeni, eller, som man 
og sigerj læse Skrift eller i Bog* 
At læse Skrift er at opsige eller frem fore Ord efter, 
eller i Overenstemraelse med Bogslaver, som betegne samme. 
Ord ere Lyde, som man er bleven enig om at betegne 
Begreber og Forestillinger med d). 
d) Man definerer sædvanligen Ord ved artikulerede Lyde. Men næsten i alle 
Sprog gives der Ord af een Stavelse , hvor Lyden ikke artikuleres eller 
Vid.StU.Ski.JlVel.IlUafte, Hil 
