Bogstaver eie synlige Tegn, som uran er bleYen enig 
øm at betegne LyJe og Lydes meest enkelte^ for sig selv allene 
iilioriige. Dele meå, ^ 
BogstaTerne er3 nemlig to Slags. Kogle kat des Voka- 
ler (selTiydende) ^ fordi de betegiie enkelte selTStændige Lyde f 
andre kaldes^ Konsonanter ( iiieil lyd ende) , fordi de betegne blot 
Dele élier ModiiicadeHer af Lyde. Disse kunne nemlig ikke 
fremsiges eller hores uden i Forbindelse med hine. Konso- 
nanterne forholde si« fil Vol^a lerne som Tællerne til Næv- 
lierne i en Brok^ Pvlan lærer intet af 1 cellerne^ fer Naev- 
xierne koninie tiL 
Da det^ at la^so alt&aa er a£ frem Fore eller opsige Lyde r 
Overenstemmelse med sammes eonyentioiieUe synlige Tegn : 
^aa folger, at den^ der skal læse;, maa 
i) kjends Bogstaver d. e« de synlige LigDrer, som man er 
bleven eiiig om at betegne sammensat og artikuleret Lyds 
meest enkelte Dele med \ samt 
a) kunne angive saavel de enkelte Lyde, der svare til Vo- 
kalerne, som de Brokuele af Lyde (om jeg saa maa sige) 
der svare til eller betegnes ved Kotisoiran ferne, 
3) Den Læsende maa fremdeles kjenue Stavelser, dtt er 
Samlinger af Bogstaver ^ forsaavidtsom de tiisaFB men tagne 
betegne en sammensat Lyd 5^ samt 
4) kunne angive den til Stavelserne svarende sammensatte 
Lyd, der paa een Gang skal fremfores. Han n>aae f. Éx. 
naar han seer de tre Bogstaver h^a, t, i denne Orden 
kunne sige: det er en Staveise og lyder hat 5 naar han 
enganger sammensat. Saaledes f Ex. i rort Sprog Ordene: O, Aa, 
og i. 
