264 
Da altsaa Ordenes LcLhccl eller Vanskeliglied baade at 
prouoncere og ac læse ikke beroer enten paa deres Kortbed 
eller Længde ^ paa deres flere eller ferre Stavelser, men tvert- 
imod paa rorhoidet melleui Vokalerne og Konsonanterne i de 
enkelte Stavelser: saa drager jeg deraf folgende Regler i Hen- 
slot til iette os vanskelke OrcU 
2) Alle Oid ere saare lette at læse, i hvis enkelte Stavelser der 
ikke er meer end een Konsonant for eller bag ved Vokalen, 
eller dog ikkun een for og een bag efter den. Da det al- 
lerstorste Antal Ord i vort Sprog ere af dette Slags, saa kan 
Vi med Foje paastaae , at det horer til de Sprog, som idet- 
liele ere lette at udtale og læse. / ) Kaar man skiller Sta- 
velserne af ^tte SI igs Ord fra hinanden, kan de ikke gjore 
Born nogen Vanskelighed , forudsat at de i Exempler kan 
angive enhver Konsonants Lyd. 
S2ettes i Bevægelse formedelst åe m angfoW i ge Konsonanter , der ideUgen 
forekomme i delte Sprog. Jeg erindrer mi^ engang at have hort et 
dovstumt Fruentimmer at tale Tysk, og at jfg var færdig at blive 
b.'inge for de heftige Bevægelser, hun ved Udialer. gjorde; og dog 
var hendes Proiiuuciation intet mindre end reen eller god. Derimod 
))orte jeg engang i E-om en P,<pegoje j der saa lydelig prononcerte : 
papa gallo ora pro noi! ora pvo iioi ! at da jeg ikke sUax saae den, 
kunde j^^g længe ikke faae det i mit Hoved , at det var en Fwgl og 
ikke et Menntike^ som talede. Lære Dovs'ium'.ne blot at skrive og 
foistaae Skrift lidcn at tale (saaledes som sktcr i Institulet i Paris) 
kommer der« leitere eller vunskeiigcre PiODuncialion ikke i Betragt- 
ning. Skrillen , dt? la-re, er da mere at ansee som Hieroglyfer end 
s^Va. artikuleret Lyds Betegnelse. 
De alierletteste Ord ere de, der bestaae af blotte Vokaler f. E. Aa, O 
i vort Sprog. Polysyllaber af blotte Vokuler iinJts i det grseskc, la- 
ijiske og italiænike Spr^jg. 
