2 6S 
Xj Ikke saa lette ere derimod Ord , i livis Stavelser der Findes 
to Konsonanter sain,\ede enten for eller bag, eller baade for 
og bag Vokalen. .jSaadanne ere stave ^ Glæde, blive j Orå, 
alt. Storm, Blæst o. fl. 
3) De vanskeligste' Ord at læse ere de, i hvis Stavelser der fin» 
des 3 eller 14 Konsonanter eiUen for eller efter, eller baade 
for og efter Vokalen. Af dette Slags Ord gives vel ikke nær 
saa mange i vort Sprog som i det tydske; ikkedestomindre 
findes dog adskillige saadaime Monosyllaber, saasom Hengst, 
længst, Skrald, Skromt, Skjold, sledak. Splint, Sprængt^ 
Strand, Struds o. f» 
Naar jeg aksaa begynder at leere min« Disciple at læsCj 
gaaer jeg frem paa folgende Maade* Jeg prononcerer forst de 
lette Ord for dem, lader dem, sige mig, livor mange Stavel- 
ser etlivert Qrd bestaaer af, og hvad Bogstaver der fordres tii 
enhver Staveise* Derefter lader jeg dem skrive Ordene op paa 
Tavlen efter Angivelsen af de fornodne Bogstaver og lader dem 
gjore Skillerum melleai hver Stavelse, hvorpaa de maae læse 
Ordene ved paa eengang at pege paa de enkelte Stavelser ag 
angive de derdl svarende Lyde. 
Har jeg ovet mine Disciple at læse lette Ord, gaaer jeg 
over til de mindre lette eller vanskelige* Kan mine Di- 
sciple ikke strax sige mig f. E. hvilke Bogstaver, der belioves 
til at skrive Blæst: saa prononcerer jeg B^læst^ med lette Eer 
ved B og t for dem. Dikterer man mig saa og at skrive disse 
Kjelpe Etr: saa skriver jeg Ordet i 3 Stavelser, og prononce- 
rer hver Stavelse for sig, at de kan hore, det ikke er det for* 
langte Ord Blæst, men mr et m re et trestavelses Ord belæste 
som staaer skrevet. Je sletter saa Eerne ud og lader de ov- 
rige Bogstaver staae, hyor^jaa man yil kunne læse Ordet. 
