8 
tid , der i Polarlandene ^ ja endog i de huns fjærn tilgrændsende 
Egne, liar saarneget rædsomt ved sig, der i flere Maaneder 
dræber Liv og al Virksomlied, og hvilken man ved konstig Munter- 
hed og trodsende Bestræbelser soger at erstatte^ denne Aarstid 
er i disse skjonne Egne en af de behageligste og livligste. Strås 
efter de forste Regndage overtrækkes Markerne med skjonne 
ag pralende Liliearter, der fryde Ojet og kildre Næsen ved 
balsainiske Uddunstninger. Disse forsvinde og blive afloste af 
Slægter, der ere ulige talrigere, men ligesaa smukke og ligesaa- 
vel skikkede, som hine til at forskjonne de Egne, hvor Naturen 
bod dem voxe og udbrede Liv og Ynde. I den koldeste Tid 
af Aaret mærkes aldrig Frost eller lis, undtagen paa Bjergtop- 
pene : Snee og Riimfrost ere saa usædvanlige at de ansees som 
Særsyn. Solen er paa denne Tid den meest liæld bringen de : 
alting oplives og fremmes ved dens Nærværelse. Man over- 
lader sig uden Fare dens hele velgjorende Indflydelse og fryg^ 
ter ikke, som om Sommeren, dens alt for lodrette Straaler. Naar 
Regnen ophorer begynder, det bestandige Vejrligt, som ved- 
varer uafbrudt til Slutningen af September: i denne Periode er 
Himlen bestandig klar og fordunkles af ingen Skye. Vai'men 
er vel undertiden saa stærk, at man med Besværlighed kan 
foretage sig anstrængende Arbejde ; men disse alt for varme 
Dage erstattes rigelig ved de stjerneklare, blide og kjolige 
Nætter , hvis Behagelighed man kan nvde uden at befrygte Af- 
tenluftens skadelige Indflvdelse af de hede Zoner. 
o 
Agerdyrkningen, som man i et Land begavet med saa- 
mange iialurllge Fordele og under en saa lykkelig Llimmelegn, 
skulde vente bragt til en hoj Grad af Fuldkommeniied, sukker 
over Underkuelse og Uvidenhed og trykkes af Despotiets tun- 
geste Aag. Aldrig fremmede Vornedrettighed Ceres's Sonners 
