Tiden kommer i Betragtning, Lvilke ikke aliene kan være for- 
slå jellige i hver særskilt Tldsdeel af hele Tidsrækken, men des» 
uden ikke kan maales med hinanden \ thi omendskjdnt et Slags 
Brændsel giver £ Ex. 26 Graders Varme efter Termometret, 
imod at et lige Qvantum af en anden Sort giver 20 Graders 
Varme, kan man ingenlunde deraf slutte, at Varme- Virknin- 
gerne forholde sig som 5 til 4» Ved at maaie Varmevirknin- 
gerne af lige Qvantum forsk jellig Sort Brændsel i en bestemt 
Tid ved Hjelp af Thermometer, vilde det derfor være, om 
ikke umuligt, saa dog temmelig usikkert, ligefrem at bestem- 
me Varmevifkningernes Forhold. Den eneste Maade , hvor- 
paa samme da skulde kunne bestemmes, bliver folgende : Naar 
man deler Skålen paa et Qviksolvs Thermometer (siger G. E. Ro- 
senthai) neden fra Frysepuncten op til Kogepuncten i 870 Dele, dog 
saa, at man ved Frysepunkten sætter 1 000, og betegner Kogepunkten 
ved 1370, og ned ad fra Frysepunkten sættes 999,998 etc. , saa 
har man et Qviksolvs Thermometer, som med sine Grader be- 
tegner Varmens virkelige Grader. Efter William Rays Erfaring 
befindes en QviksolvsGolonne paa 3o Tommer at udvide sig 
fi-a den Tilstand den befindes i, under Frysepunktens Tempe- 
ratur, til den naaer kogende Vands Varme, netop o,5iij 
Tom. 5 Hien efter M. Sromers Bemærkning er det Rum, som 
Qviksolvet indtager i Thermometret ved Frysepunkten til det 
Rum det indtager ved kogende Vands Punkt som 10000 til 
10174? derimod efter de l'Isles Bemærkning forholde disse 
Rum sig som 10000 til ioi5o. Sromers komme temmelig nær 
overens med Rays Forsog, da derefter Qviksoivet udvider sig 
af det hele fra Frysepunkten indtil kogendé Vands Punkt. 
Karsten bemærker ellers, at Udvidningen skulde beldbe sig til 
Deel af det Hele. 
