256 
Stene, som have Bogstaver af samme Beskaffenliecl , og ojen- 
synligen ere persiske, og i endeel Muurstene som findes blant 
Ruinerne af Babylon. Længe have disse Skrifter, hvis skjon- 
ne Simplicitæl: indtager Ojet, været beundrede af Rejsende og 
Lærde. Men ingen vovede sig til at dechifrere dem, da baade 
de og Sproget, indeholde, vare lige uforklarlige : og de syntes 
derfor, ligesom Ægypternes Hieroglyplier^ at være bestemte til 
Efterverdenens Beskjemmelse paa en Tid, da Etruskernes skrift- 
lige Levninger ikke mere ere nogen Hemmelighed, og da flere 
hældige Forsog ere gjorte paa at læse og forklare de gamle 
phoniziske Alphabeter. 
^'endiiu en HojJe af 27 Alen indtil Capitælerne , paa hvilke-sees en meget 
'''naturlig udhugget Love. Slottens Omfang er 7 Alen, de ere hugne af een 
''^Steen , og næsten aldeles fulde med Skrift , som Missionæren copiere3e , 
"og tilsendte baade Bramminies Akademie IBenares, som og visse Tibetanske 
"Lamaer , af livilke dog ingen kunde forstaae eller læse et eneste^ Ord 5 Uge- 
'-'saa lidet som Landets Indvaanere yidste at give ringeste Kundskab derom. 
•"Missionæren troede at bave funden nogle Bogstaver, som lignede det gamle 
"græske Alphabet. Bogstaverne paa begge Stotter vare de samme men 
"Ordene forskjelllge^ og den eejie har flere end den anden. Den soxn staaer 
"osten for Bettia^ er i en Orken , hvor der findes Levniiiger af Festnings- 
"værker : den har og ved Enden af den ubckjcndte Liscription en Linie 
"arabisk Skrift, sora siger at en Visir af Alexander den store (hvis Navn 
'■'ikke mere kan læses) , har oprejst den , og velunderrettede Folk i Egnen 
'^paastaae ligeledes at Alexander, som de kaldte Masa Sikander, har ladet 
'^btgge Slotterne lulhugge.'"' Loven paa Capitælerne synes- at værg Tegn 
paa persisk Smag; thi ogsaa paa de Slutter, som staae oprejst i Percepolis, 
lijidcs Dyr. Men hvad Missionæren si^er om enkelte Bogstavers Overens- 
stemmelse med de græske, beviser neppe noget, da han udtrykkelig gjor 
denne Bemærkelse kun om Enkelte. Var det Samskiitta, eller tibetansk 
Skrift , saa havde Landets Lærde formodentligeu kunnet bese den. Der 
er da vel nogen Ilimelighed for at det kunde være persiske Bogstaver. 
