^^7 
Mea åen lykkelige Fremgang, med Kyilken Hr. Profes* 
sor I. A Silvestre de Sacy i Paris har forklaret nogle af Sas- 
sanidernes Inscriptloner , som tildeels staae i Nærliedén af Per* 
sepolis, og flere af disse Kongers Mynter d), maatte nadvendig 
Opvække noget Haab om Mueliglieden af ogsaa at dechifrere hine 
ældre Steenskrivter : thi de sassanidiske Konger vare af samme 
Folk, ja de paastode selv at yære af samme Æt ^ som de æl- 
dre Konger, Cyrus og hans Efterfdigere 5 de bekj endte sig til 
samme Religion som de; . uden Tyivl havde de ogsaa samrrie 
Sprog. Og da det nu er aabenbart, at Zend- og Pehlvi-Spro- 
get er Noglen til at forklare de sassaniåiske Monumenter ; saa 
var det i det ringeste meget at formode, at det samme Mid- 
del, forbunden med Kundskab om det nærværende Persiske, 
og anvendt paa de ældre Persepolitanske Inscriptioner, ikke 
vilde blive aldeles frugteslost , men i det ringeste fore Grand- 
skerne nogle Skridt videre frem. Lysten til at prove derpaa, 
opkom omtrent paa samme Tid hos Selskabets Iviedlem , Hof- 
raad Tychsen i Rostock og mig. Uden at d^hs eeiie vidste 
noget om den anden, studerede vi begge disse Inscriptioner, 
som én fremmed Chiferskrivt. I Begyndelsen vare Resultaterne af 
voreUndersoselser hinanden temmelis; liee. Men denne Overeens- 
stemiBoise forsvandt efterhaanden \ og da vi omsider correspon- 
derede sammen, vare vi altfor langt fra hinanden, til at vl|^- 
ter kunde eenes. Hr. Tycl^sen havde gjort KjempeskMt^ 
havde allerede dechifreret den storste Deel og selv forklaret 
nogle. Jeg derimod stod endnu ved Indgangen sysselsat med 
at opdage og bestemme de enkelte Bogstaver \ og de Resulta- 
a) Memoires sur diverses Antiquités de la Perse et sur les Mcdailles des rois 
de la dynastie des Sassanides , suivis dé l'liistoire de cette dynastie traduite 
du Persan de Mirkhond, Paris 1793. Qv. 
Kk 
