274 
blivende National Tradition taler om Darab, hvis Grav et af 
disse Monumenter skal være, endskjont den forvexler den sid- 
ste Darius med hiin Forste, som Orientalerne ikke kjende un- 
der dette Navn. Det synes altsaa at være aldeles uden Grund, 
om man, for ikke at tilstaae dette, vilde soge det bos Ctesias 
omtalte dobbelte Bjerg i en anden Egn af Persien^ da man 
dog alligevel ikke kan kuldkaste Diodors Vidnesbyrd, om at 
de persiske Kongers Grave vare i Konge bjerget tæt ved Per- 
sepolis. Begge Grave iiave meget mærkværdige Facader, som 
i deres Sculptur stemme aldeles overeens med Billedhugger-Ar- 
bejdet i Ruinerne af Persepolis f og i hvis Hovedbasrelief Gjen- 
standen er religieus^ og fuldkommen i Harmonie med den Zo- 
roasterske Religion p). Den afdode Konge forestilles nemlig 
som Ormuzds Dyrker: han staaer med Konge værdighedens 
Tegn, den stærke Bue, for Alteret, paa hvilket den hellige 
Ild brænder. Over Alteret sees Solen, mod hvilken den be- 
dende Konges Aasyn er vendt. Over Kongen svæver hans 
Femer, den fuldkomne Idee som Guds Forstand fattede om 
ham, og hvis Copie han er, med Ringen, Symbolet af hans 
udodelige Natur; til Tegn paa, at han er en god, Ormuzd 
velbehagelig Konge q). Men ikke ailene paa dette store Bas« 
p) At Zoroaster har levet for Darii Hysfaspis. Tii^ nnder Cyaxares i er den 
rimeligere Meening. Buhle Geschichte der Philosophie p. y3» 
q) Om Fervers efter den zoroasterske Lære see Kleukers Zendavesta j»p. i4- 
Fervers ere efter denne Lære de lorste, reeneste Aftryk af alle tilkom- 
juende Væsener, det, som i ethvert Væsen er den reeneste Gnist af den 
himmelske Natur. Den sublime Tanke , at Gud naar han tænker, ikke 
blot tænker Muelighed, men at det bliver Realitet , frembragte i den 
roroasterske Philosophie disse Fervers j i den Phitonske Ideerne. C/^i^c/. 
Kpxxi VGipcch) Disse reene Væsener kunde saaledes leve i Aartuslnder og 
virke, inden de bleve fareenede medskabningen. Men at Kongen sees 
