.Dette Monument , som Visconti allerede har utjgivet i Musøo- 
Tio - Clementino Tom. iv. Tab. xxv , er saavidt jeg kan skjoBne, 
. et Begravelses Monument, af det Slags > som de Gamlé' kaldte 
Mensæ y og om hvilke de fortælle, at de plejede at oprejses 
.©ver Gravhojene. Tra Gravhojene, hvorpaa det stod, er det 
siden bleven , iiedfiyttet under Jorden, -hvilket sees af Ai^jdet, 
som er alt for delikat til , at det nogen^sinde har kunnet være ud- 
sadt for Vind og Vejr. Jeg anseer det . for et Begravelses^ Mo- 
nument, fordi det indeholde Forestillinge;a?^ som ere hyppige 
paa deslige Steene: endskjont jeg^ikke ka^ Overbevise mig om, 
at noget Billede ^f Z)oW<?/z derpaa sees , lige^åalidet jeg : hid« 
indtil har Kundskab om, hvadf Visconti i, Iraji s Forklaring paa- 
.staa^r^. , at hos de Gamle Sommerfugle vare Livets Symbol d)y 
eller at de ibrestillede .sig Doden som en forlæriget Qual. ; - 
Visconti Museo Pio^Clem. Tom. iv. p. 53. I Midten staaeT etlld«^ 
bækken ai meget smuk Form, hvortil^ tvende bTændende Fakler ere 
lænnede, ved kvis Flammer Dodens Tvende Genier brænde én Sommerfugl^ 
Livets Symbol^ -og. grædende vende Ansigtet bort- Han tUfdyair sNaten ,. 
at saaledes at bortvende Ansigtet , var den sædvanlige Sti?i|ing naar et 
Baal blev tændt, Saa hos Virgil, hvor han beskriver Messeni lordefærd. 
AEneis vi. v. 2a3, subjectam more parentum Avers* lenuere facejafc. 
