297 
Sielen Jorestille^ , hvorledes den i Strid af de modsatte Leiden-' 
skaber odelægger og fortærer sig, mdtil den endelige ^fier 
ved disse selvsamme F I aminer at være renset og hærdet y gaaer 
over til Elysiums Fred, hvis Lyksalighed der gives Forbilleder 
paa i de bacchiske Mysterier y hvor de vilde Centaurer sees 
tæmmede af Citth arens Harmonie y og den mystiske Fakkels 
Lys* Dea Medlidenhed som begge Genier vise mod Sommer- 
fuglen, tiilader ikke at antage, at den eene er en god, den 
anden en ond Genius, eller at den eene forestiller Dyden, 
den anden derimod Lasten. Men vel kunde her tvende mod- 
stridende Lidenskaber forestilles , af hvilke den eene kunde kal- 
des ''Epuq y den anden ''hvrk^aq : ihvorvel disse Navne her ikke 
egentlig passe til den Meening, hvori de Gamle have ta- 
get dem. Disse tvende Amors kunde sammenlignes med Ve^ 
nus og Diana^ som paa en Askekiste i Villa Giustiniani sees at stri- 
de med hinanden om Besiddelsen af Adonis, Begge forestilles som 
elskende 3 som sejrende ogoffrende: og ligesom disse tvende foree- 
nede Lidenskaber (Elskov og Jagdlyst) bragte Heroen Adonis til en 
altfor tidlig Dod, og derpaa oploftede ham til Gudernes Kreds; saa 
sondersiides og ængstes Sielen her af de forviklede og uforeen- 
lige Begjerligheders Mangfoldighed, men forberedes til samme 
Tid paa et nyt og mere lyksaHgt Liv. 
Saaledes bliver det umueligt at forstaae, hvorfor de tvende 
Genier her paa Marmoret sees grædende, eneliers hos Dddens 
og Sovnens Genier aldeles usædvanlig Forestilling, da Udtryk- 
ket i Dem stedse er og bor være Roelighed og Hvile, hvilke 
netop ere de Gaver, som de uddeele. Og saaledes tænkte og 
forestillede de Gamle dem og altid paa deres Begravelses Mo* 
numenter. Vel findes ogsaa Thanatos undertiden forestillet 
som en Jæger, der forf diger Sielene y som Hades Offerpræst y 
