t5 
og det p'flBrværendé^^ Antal r/af saådaniie Steder i det sidste. 
Det ^amle Æg-ypten forholder sig i begge ^H^ til det 
nærværende Tydskland somrx^tii^^et t- 
Jeg har ovenfor paastaa et, at Ptolemæerne liavde ved* 
ligeholdt den - ægyptiske Præstestand i sin gamle Forfatning 
og ined alle sine Rettigheder y- Deel tagelse i Lovgivningen und- 
tagen. 'Denhe Paastand maae jeg bevise , da en Lærd af stor 
Autoritet er: af den Mening, at Præste-Collegierne for storste 
Delen vate ophævede. Denne Mening er ikke aliene usand- 
synlig, meai den kan endog ved positive Beviser -igjen- 
drives. Dens Usandsynlighed frepilyser af Ægypjfcernes reli- 
giose-iÆCårakter ,i og -a£ Ptolemæernes Klogskab. Ægypterne 
vare de- ivrigste^- de haardnakkenste Tilhængere af deres Fæ- 
drene-Gudstjeneste. De taalte alle Slags Underkastelser, men. 
intet Indgreb i déres Religion. « Dette Ægypternes I bekjendté 
ubetvingelige IJan g til deres Fædrene- Gudstjeneste havde uden 
Tvivl bevæget Ptolemæerne til at lade dem beholde denne, 
oiilendskjont den i Perlernes 6jne var en Afsky. Intet Folk 
i Alderdommeii hadede og forfulgte alt, hvad der havde :Skin 
af'Afguderie-v' taaikrieget -som Perserne, Derfor odelagde de 
i- Grækenland Templerne øg mishandlede Gudernes Statuer. 
Ved det forste Indbrud i Ægypten , roaatte. Ægypternes saa 
vidt drevne Flergnderie være Perserne, de ivrigste Tilbedere 
åf en eneste Guddom, "et tiudståaeligt Syn ; og man bor der- 
for ikk^ mndr^ -sig ^ at^^ de i det forste fromme Raserie cide- 
iagdeir^T'eniplerne , og at -Persernes Monark,, som man fortæl- 
ler, scIt ^ med egen Haand nedlagde Ægypterne^ i Hovedgud. 
Men Perserne saae , at Ægypterne vare uomvendelige , "og at 
a) Heyne insCensura et Auctario Prolusionjs. .Ppp. ; Acad. p, iia,, 
