i8 
Hvad det var for despotiske Midler, som Ptolezn^ 
anvendte, for at bringe de ægyptiske Præster til at give efte 
er ubekjendt* Macrobius siger allene^ de bleve af ham tvmig] 
dertil , tyrannide Ptolemæorum pressi in cultum recipere coa( 
sunt. Gibbon (Cap. xxviii) siger, at de bleve vundne v< 
Monarkens Gavmildhed. Gibbon plejer ellers at bekræfte ( 
Pakta, som han anforer, med Vidnesbyrd. Jeg vilde onsk 
at han ogsaa ved denne Efterretning havde iagttaget saran 
gode Skik* Rimelig brugte Ptolemæus deels Tvangs deels Bi 
stikkelse og deels nogle Grunde. Disse Grunde kunde væ 
tagne af den Nodvendighed^ som der var, at forebygge, 
ikke to modstridige Arter af Gudsdyrkelse, af hvilke den ei 
forargede den herskende Nation, Grækerne, den anden de 
beherskede. Ægypterne, skulde opvække piendskab og Uroi 
ligheder. Denne Hensigt syntes best at kunne opnaaaes, v( 
at indfore en tredie Gudstjeneste , til hvilken de begge kunc 
vænne sig. Den Bestikkelse, som blev anvendt, var vel ik] 
af de grovere Slags, med Penge, men bestoed maaskee i 
aabne Udsigt til nye Poster for Præsterne, som den n^ 
Gudstjeneste kunde udfordre, og med hvilke Kongen kum 
forbinde stor Anseelse og betydelige Indkomster. Hvad Tru 
lerne angaaer, da har en Despot alt for mange Midler i s: 
Magt til at skrække Mennesker, til at man skulde behove de: 
over at yttre Formodninger. 
Det er l:)ekjendt, at Serapis, efterat han forst var ai 
tagen, blev holdt for at nedstamme fra Apis. Gibbon sige 
at de ægyptiske Præster vare komne hans Antagelse til Hjej 
med et genealogisk Beviis for hans Herkomst. Denne Pra 
sternes Tjenstfærdighed imod Mcjnn.rkens Onske er sandsynlig 
men et udtrykkeligt Vidnesbyrd derom er mig ikke bekjend 
