46 
Enpraktisk Forslcrivt, hvis Værd stotter sig paa tlot < 
pirlsk Kundskab, kan ikke bedommes uden allene ved dirc 
Erfaringer. Vi kunne, som jeg andensteds har viist ^) i Alu 
delighed ikke, a priori, bestemme Lægemidlernes Kræfter, 
hvert saadant Middel er i Ordets egentligste Bemærkning et S 
cificum , det er : en Ting , hvorom man af Erfaring veed , 
den staaer i et vist Forhold til en vis legemlig Tilstand, og j 
derved kan frembringe visse tilsigtende Virkninger; men om c 
3ie legemlige Tilstand have vi kun en symptomatisk Kundsk 
der saa let kan bedrage, og den almindelige Pi-egel , den^^X 
lov, som bestemmer hiint Forhold, og Maaden, hvorpaa ]\- 
delet virker, er os endnu aldeles ubekjendt. En forsigtig 
samvittighedsfuld Læge anordner derfor ikke gj.erne nye og sta 
Midler, forend alt flere troeværdige Mænd have ligesom sat 
res Autoritet til Underpant for dets gavnlige Virkning. ] 
vælger hellere at undvære et saadant Middel for en kort T 
end at udsætte endog kun det usleste Menneske for den F; 
mueiigen at offres som Martyr for et tvetyd'gt Forsog. 
En anden Beskaffenhed har det derimod med de pra 
ske Hegler, for hvilke der ligger en Theorie til Grundv< 
Her giver denne os de fornodne Præmisser, af hvilke vi ku 
udlede , om vore Forskrivter ere gyldige eller ikke 5 disses V 
Jcunne vi altsaa bedre bedomme uden at have anstillet Foi 
med dem. Den praktiske Lægekonst bor derfor aldrig st 
isoleret; altlrig dyrkes for sig allene. Dens sande Historie, 
lindeisen til enhver praktisk Regel ^ kan ikke uden Skade tii 
af Sigte, men bor stedse van'e opstillet ved Siden af Naturlæi 
og dyrkes med samme Flid som denne. Fra Historien boi 
^) Coinmciitalio mrdlra : Num vlves Mrdiramentorani aiit cKymica .in 
^ic. icclius coi^noscuiitur? 11^^11. J/V'!' 
