47 
hente de Grunde, hvorpaa voré hævdede Forskrlvter ere byg- 
gede, og ved Naturlærens Fakkel bor vi betragte dem i klart Lys, 
for at overbevise os om, at de endnu staae ved Magt. 
Er det altsaa mueligt ved Grandskning over theoretiske 
Emner at befordre Lægekonstens Fuldkommenhed; saa bliver 
det Menneskehedens Sag, at deslige Undersogelser jevnligen an- 
stilles^ saa bor den tænkende Læge ikke være nojeC med blindt- 
hen at fålge sin Tids antagne Forskrivter. Vi kunne ikke ofte 
nok igjennem vandre Naturens endnu saa vildsomme Labyrint ! 
Lærer ikke Videnskabens Historie os, at især Physiologien mangen 
en Gang har gjort vigtige Skridt fremad^ uden at derfor Læge- 
konsten strax har fulgt disse dens vejledende Fjed? Og hvor 
ofte er ikke een , som rigtig, antagen Naturlov , paa hvilken man 
alt havde bygget sig praktiske Regler, bleveu beviist at være 
falske uden at man derfor i Konstens Haandboger har stemplet 
disse Kegler , som ugrundede og bedragelige ? 
-7 Til G jenstand for dette mit Forsog, som jeg i Dag giver 
mig den Ære at fremlægge for dette kongelige Videnskabernes 
iSelskab, har jeg derfor valgt en saadan Undersogelse, Jeg haa:- 
ber, at Emnets Vigtighed vil give det den Interesse, man for- 
gjeves maatte soge i dets Behandling. Det er min Hensigt at 
viise, at en forældet og forkastet Hypothese endnu ligger til 
Grund for een hos de nyeste og ypperligste Skribentere anbe- 
falet chirurgisk Forskrivt , endskjont dog, som mig synes. Na- 
turvidenskabens sildigere Tilvext nu hjemler os de fornodne For* 
kundskaber til at kunne udtænke meer paalidelige Pvegler. 
Mit Emne, som er at undersoge , hvorledes dybe Bryst- 
saar skulle behandles , kræver at jeg forudskikker nogle almin- 
delige Betragtninger over Brysthuulhedens relative Storrelse til de 
Organer, som indsluttes i den, og at jeg dernæst korteligen op- 
