48 
lyser Aandedrættets Meclianisme , eiler fastsætter den sa 
Aarsas: til Liino-ernes afvexlende Bevægelse hos det fddte 
neske. Jeg vil for Tvdeliglieds SIvyld fremstille det, som e 
mest lienhorer til liver af disse Puzikter^ -under en sarrrskildt 
deling. 
/, Om B ry sthiiulhedens relative S tOrrelse 'til de O?^ 
7ier ^ S0711 iiidsluttes i den. 
I vort Livs fdrste Periode negtede Naturen os visel: 
al Adgang til Luften 5 den gav os i det Sted Modervandet 
et mere passende Medium til vort Opliold. I dette svomra 
saalænge indtil det spæde Legeme har opnaaet den forne 
IModenhed og Styrke til at kunne vedligeholde ph^ 
Selvstændighed. Forst da tillader Naturen de Baand at oplc 
som fængsler os til vore Modre, 
Nogle af vor Tids oplyste Naturgrandskere (vor JViii. 
og Scheel '^^ have nyellgen lært^ at Fosteret, saala^nge 
Plante- eller Fiske-Liv varer, indaander IModervandet ^ ilge 
det fod te Menneske Luften. Lægekonstens Fader Hippc 
tes ^) synes at have været af samme Meening. Alligevel t 
jeg, at denne Lære hverken er grundet paa , eller overeensl 
mende med Naturens viise Foranstaltninger. Det være niig 
for tilladt, at gaae de Beviiser i Mode, hvormed man liar so 
godtgjdre dens Rigtighed. 
Disserlatio de li^vore Amnii asperæ arteriæ fætuuni humancriim 
iiiæ 1 Scp. 1798' P» 9* sp^v. 
3) De natura Pueii Sect. 111. j). 238. Francof. 1624 FdI. IJan 
"At saiie superioribus etiam parlibus, ore iiein|e et naribus (£ 
«pirituoi trahil." 
