7^ 
-rK.ylliKger. Der var aldeles ingen Luft i dem. Brystets Ud- 
; Yidelse kunde formedelst de anbragte Saar ikke virke paa Dy- 
rets Lunger; derfor ble ve de i en uforandret Tilstand. Her 
var altsaa ingen Udvidelseskraft kjendelig. 
Disse samtlige Grunde^ mener jeg da, berettige os til- 
at erklære Hypothesen om Lungernes active Udvidelse for falsk 
Og T^edragelig, Det kan vel være os tilladt, at beholde den 
foromtalte Sammenligning med Blæsebælgene; raeii vi bor da 
3tedse tænke os Kraften , som bevæger disse Bælge , henlagt i 
Jnspirations-Musklerne, Under Udaandingen derimod staae 
Lungerne virkeligen i et åndet Forhold. Naar Brystet er fyldt 
med Luft, og Inspirations-Musklerne hore op at virke; saa 
faaer Lungernes Contractilitet (Fibræ mesochondriacæ) frit Spil- 
lerum. De virke da ved denne Kraft i Forening med Brystets 
Vægt og Bugmuskierne , for at jage den indaandede Luft ud. 
Saaledes ere de stedse aptive Redskaber for Udaandingen. Saa- 
ledes stræbe de at formindske deres eget Volumen, naar ingen 
Hindring lægges dem i Vejen. Denne Sammentræknings-- 
kraft beholde Lungerne endnu efter Doden ; dog troer den 
beromte Physiolog Prochaska ^ ^) , at ^en er stærkere hos det 
levende end hos det dode Dyr ^'^). Respirations-Maskinen^ 
H. Boerliaawes instit. medie. Edit. 3. Anno. itSo. p. 265? 
Lehrs'åt^e ans der Pliysiologie ^797- 2. B. p. 10. §. 474'' 
^'^) ISIaar et Menneske har indaandet dybfc^ og da IVolder A anden tilbageø 
saa virke to Kræfcer imod hinanden o: Inspirations-Muskierne, og Lun- 
dernes Contractilitet 5 detie niaa ncdvendigen have den Foige 5 at Bryst-? 
hinden, som ^-iggcr ndspændt injtliem disse Qrganer , lider et ringere 
Tryk end under Aandedvættets uafbrudte Gang^. Et formindsket Tryk 
har denne almindelige Virkning i det le\^nde organiske Legeme, at Blodet 
strommer stærkere end sædvanligt hen til Stedet. Aandens Tilbr.gehold; 
jnaafolgeligj især efter endybindaunding, naar .Næsen oglMpijdejiikke hol? 
Vid.StUk.Skr.IDed, UHafu, K 
