89 
denne onslcelige Tidsptinct er for Haanden ? Hvorledes kjende, 
at Lungens Udvidelse ikke længere hindres af Saaret i dens 
Blærer ? Jeg vil udlede Svaret paa dette vigtige Sporgsmaal af 
de Forsog, man har anstillet paa levende Dyr og a^ de hid- 
horende Bemærkninger over syge Mennesker. 
Den beromte Anatom W. Hev\son saarede Lungerne 
paa adskillige Kaniner med en skarp Kniv, hvis Brede han dog 
ikke har angivet. I nogle af disse Forsog anbragte han Lun- 
gesasrret med den Forsigtighed, at Luften ikke traadte ind i 
Brysthindens Pose. Disse Dyr fik da ingen synderlige Tilfælde^ 
Ved at aabne Dyret, Dagen efter at Forsaget var anstillet ^ 
fandt han , at ingen Luft var traadt ud i Brysthindens Pose, 
og at Lungesaaret var trykket sammen af lidt uiiderlobet Blod 
i dets Omkreds. Han blæste igjennem Struben ind i den saa« 
rede Lunge \ men der trængte ingen Luft ud igjennem Saaret. 
Paa andre Kaniner anbragte han Saaret med en stump Sonde, 
som han bevægede frem og tilbage i deres Lunger, men des- 
uagtet fik han ogsaa her det samme Pvesultat. 
Disse Forsog bor dog ikke forlede os til den Slutning, 
af Naturen altid stopper saa hasiigen for Luftens Udgang 
igjennem den saarede Lunge. Jeg har selv seet en stærk Mand, 
som ved a.t styrte med en Hest, fik en liden Rivt i sin venstre 
Lunge, uden Ribbenebrud eller anden Beskadigelsé. Luften 
traadte igjennem denne Rivt ind i Ceilevævet^ steg op ad Hal- 
sen, udbredte sig over Hovedet, Armene, Brystet og tilsxdst 
ned ad over Bagen. Denne Hævelse tog til i de forste 
^ Dage, Manden fik imidlertiid Tiifæ-lde af en ringe Betændelse 
i Brystet, hvorefter Luften igjenforsvandt af Celle vævet. Dr, (, he- 
Medical observations and inqviries. Vol. iii. 
Vid, Sels. Skr, I Deel, II Rafte. M 
