Gg 'Nun \ Og da disse frembringe det bekjendte Ord ] i Adon 
og give en meget god Mening, synes de at komme Sandheden 
temmelig nær. Thi vil man tilstaae, hvad sandt er, da give 
de andre Ord, man har bragt ud, aldeles ingen Mening, og 
have derfor ingen Skin af Sandhed. 
Men forend jeg forklarer min Mening om dette Ord, 
vil det ikke være upassende kortelig at undersoge^ om jeg og- 
saa rigtig har læst det. At det forste Bogstav er et Aleph , det 
bevidne de gaditanske Mynter hos Bayer (paa anf. Sted S. SyS.) 
At det andet Bogstav kan være et Daleth^ det bekræfter den 
6te af Abderiternes Mynter, som findes i Kobber hos den sam- 
me Skribent S. 069. At jeg gjor det tredie Bogstav til et Nun ^ 
vil vel ingen, som jeg haaber^ indvende noget imod, da heri 
alle ovenanfdrte Fortolkere ere enige med mig. Efter at have 
forudskiket dette, synes nu intet at staae tilbage, uden at jeg, 
med den AErbcdighed, som jeg skylder det ærede Selskab, 
forelegger det mine Tanker om det udbragte Ord pN Adon^ 
der egentlig betyder en Herre. 
At Phoenicierne gave Navnet \ 1 k Adon til deres Gud 
Adonis eller Solen, hvilken hos Ægypterne heed Osiris ^ hos 
Perserne Mhhras ^ det bevidne de gamle historiske Skribentere. 
Jeg vil til Vidne anfdre Stephanus de urbibus^ hos hvilken det hedder : 
Ai^ocOovg TTOhii; KvTTfcv ocpxa^c^T^.T^ > f v •/] Å'^cvig Ojipig iTif/,xTO * cv -^lyvTrTicv orx y. 
^^KvTrpiot y,(yA (poivizsg Hio'jToiovvroii* — " Aniatlius ei' den ældste B\c paa 
Cyprns y i h vilken Adonis Osii^is dyrkes ; hvilken , skjont ivgjp^ 
tiske Guddofnj dog Cyprierne og Vlioenicierne tilegne sig. 
^) S, Seidelins dc Diis Syris. Lipsiæ iGGi, S. p. i5o. 33 2- Kircherus 
in Babel p. 1^//. Bochart. Gcagrapli. Sacra P. 11. L. i- c. 3. 
el /. II. CII. G. J, Fvss/us i'n TheoloQia gentilt -i Amstclod, 
