Wllrzburg modsige i ovngt Hr. Wieglebs. At denne sidste liar 
faaet Luft eller Gas ved at lede Vand igjennem Leerpiber, 
uagtet Vandet kogte i det Glas, som var kittet til Mundingen 
af Leerroret eller rettere i Tobakspibens Hoved, troer jeg at 
kunne forklare derved, at Vandets Overgang ikke kan ansees 
som en rigtig Kogning, men snarere som en foroget eller for- 
storret sædvanlig Fordunstning, livilket jeg troer bevises af den 
til Vandets Fordunstning brugte Tid, da Hr. Wiegleb udtryk- 
kelig siger ved et Forsog, at en Time var medgaaet til at for- 
dunste to Drakmer Vand^ og paa et andet Sted, at der ud- 
fordredes over 2 Timer til ethvert af de Forsos; , hvorved den 
storste Mængde af det overgaaede Vand bestod af et Lod. 
Vanddunsterne besadde af den Aarsas; ikke Elasticitet nok til at 
kunne forhindre Vandets Lidtrængen fra den anden Side i Ro- 
ret. Efter Beskrivelsen af Apparatet kan jeg ikke andet end 
forestille mig, at Vanddunsterne, som stige langsomt i Vejret, 
samlede sig ved Mundingen af Piberoret, antoge her Draabe- 
skikkelse, og kom som Vand til det gloende Sted paa Roret, 
hvor de forvandledes til Damp, naaede i den Form Udgangen 
af Roret, og freml^ragte nu den ovenbeskrevne Indtrængen 
af det kolde Vand tilligemed de dermed forbundne Virk- 
nino-er. 
D 
At Fir. Wiegleb i ovrlgt har fundet, at det, for at frem- 
bringe Luft af Vandet j ikke er fornodent, at Leerroret er 
gloende, men at dette kun behdver at være varmt, det for- 
undrer mig aldeles ikke, og strider ej mod min Erfaring, da 
der ikke behoves nogen Glddhede til at uddrive den i \ andet 
indebokhic Luft, livortil allerede en niitkh^lmaadig Varme er 
tilstrækkelig, i det mindste for at udvikle en Deel heraf. 
