»33 
Jeg gaaer nu fra. Grækerne til Romerne. Naar man 
Jioje kjender Grækerne og deres Kultur, interessere Komernc 
meget lidet. De spilte vel en vigtig Rolle som Erobrere, u\ea 
den spilte de næsten paa samme Maade, som Saracenerne, 
Tartarerne og Tyrkerne i A.sien. Som Mennesker betragtede, 
liavq de aldrig opnaaet nogen iioj Grad af Kultur : naar man 
undtager Lovkyndigheden, Krigs- Videnskaben og i de skjonne 
Videnskaber Talekunsten, i hvilke de selv have arbejdet, saa 
er deres ovrige literæriske Kultur deeis Udskrivning af græske 
Boger, deels Kopie efter den græske Original ^ at de i Almin- 
delighed saa hojiigen beundres, er fordi man ikke noje kjen- 
der den græske Literatur, og fordi man i de lærde Skoler be- 
gynder med romersk Sprog og tiistorie. Det -vilde gjore en 
mærkelig Forandring i yor Tids Oplysning og Smag, om det 
græske Sprog blev det almindelige lærde Sprog, og man i de 
lærde Skoler blev forst bekjendt med den græske Literatur og 
siden med den romerske: ved den sædvanlige Bagventhed for-, 
aarsages Fordomme, som hos mange aldrig overvindes* 
Romernes Stats-Indretning fordrede offentlige Talere : 
Ted disse og ved dem som efterlignede Grækernes Værker eller 
oversatte dem, fik Romernes Sprog sin Dannelse. Ved Spro- 
get og Lovkyndigheden have Romerne især virket paa os, det 
ovrige er græsk i romersk Dragt ;j Virgils Æneide er en romersk 
Homer, og det i en svag Kopie; Lucrets^ Horats ogOvddvise 
iblant alle romerske Digtere meest Opfindelses- Kraft. I Phiio- 
sophien have Romerne selv meget lidet tænkt, de dele sig 
imellem de græske Sekter, og folge dem paa det nojeste : Ci- 
cero, Seneka og Sextus Empiriens forklare os tildeels blot 
Grækernes Systemer, ^ 
Vid, Sels. Skr, I Deel , II Hmju. ^ G g 
