a35 
dens Natlonéfjl <3yb Agtelse; man tiltr6ede dem formedelst 
deres længere Liv mere praktisk Kundskab og storre Erfaring 
end de yngre. Hos Romerne blev derfor af de ældre udvalgt 
et Senat, i hvilket Sagerne, som siden ved Stemmer skulde 
afgjores i Folkets Forsamlinger, forst bleve bearbejdede. For- 
sædet i dette Senat havde forst Konger, siden Konsuler; den 
Forandring , som véd Kongedommets Afskaffelse fore- 
gik, var ubetydelig, thi de tvende Konsuler erhohlte kongelig 
Myndighed. De som siden nedstammede fra dem, der havde 
havt Sæde i Senatet, afsondrede sig fra Mængden, tiltoge sig 
"betydelige Forrettigheder, og troede sig ved Fddsel berettigede 
til de hojere og vigtigere Stats-Embeder : dette opvakte almin- 
delig Avind, og har bestandig indtil Kejsernes Tider foraarsa- 
get de storste Rystelser i den romerske Stat. 
Romerne vare i en lang Tid et tarveligt, djærvt og virk- 
somt Folk. De -havde optaget mange af den lykurgiske Stats 
Grundsætninger, eller ost af samme Kilde som Lykurg. Deres 
Hoveddyder vare Nojsomhed , Ærlighed og Mandighed i Krig j 
den sidste, nemlig Tapperhed, var Kronen paa alle de ovrige. 
At aflægge offentlige Prover paa et uforfærdet Mod, var enhver 
Romers inderligste Attraa, at doe i Krig og for Rom blev ag- 
tet for den hæderligste af alle Dods-Maader : denne Tænke« 
maade er Grunden til den krigerske Aand, af hvilken denne 
Hation i sin Velmagt altid var besjælet. 
I Forstningen sogte Romerne blot at forsvare sig mod 
deres Naboer ; men det lykkedes pmsider at undertvinge erji 
Naboe efter den anden 5 de undertvungne bleve indlemmede i 
Staten , og Bundsforvandterne behandlede med Redelighed. 
Rom var ofte selv i Fare, og G al lierne de farligste Fien der; 
dens Stat var undertiden ved Fartieaand og Regjerings-Oiuvex- 
Gg a 
