^4-8 
Lærdom og de Kundskaber, som beliaves for at trænge Ind i 
dens Aand : den nknltiverte Klasse kan ikke tænke ved slig 
Re ligion j men beroliger sig ved mystiske Folekser, og sætter 
Religion i dunkle Talemaader pg udvortes religiose HarKllin- 
ger uden at bekyiiire sig om Aandens og 'HandlemaaJe'iS 
Forædling; det Gode, som ude ves, l^ar ofte sin (jiund Liot i 
Menneskets 1eui]ierament og Anla g til ]\u>riiiitv t. Ved siig 
Religion er Aiaiuen ikke kon.met nieget videje, er-d der \ar 
for nogle Aarlmndiede siden. Larsgt fra at jeg vil nedværc^ige 
vores herskende Religion, tvertimod, jeg er fuldkommen ovtr- 
beviist om, at den l)lai t alle Religioner er den meest loradlfa- 
de, men jeg Troer ikke at dens Kilder forklares og anvendes i 
deres sande Aand, og heri er man endnu meget tilbage: i alle 
o \ rige A andens Anliggender er Lys, men i dette Anliggeude, 
som af alle er det vigtigste, er den menneskelige Aand endnu 
i Morke eller i Misforstaaelse med sig selv. Ver Religions- 
undervisning er endnu af den Beskaffenhed at den mere for- 
virrer Mængden, end forædler den. Vore Folkelærere, hvis 
sande Bestemmelse er at være Almuens Opdragere, ere for 
den storste Deel ikke dannede med Hensyn til denne Bestem- 
melse. Saalænge den verslige Magt vil Lyde over Menneskets 
Samvittighed ved Fprmutar^r og Dogmer, og saalænge de the- 
ologiske f aculteter ikke ere enige i at bekjende Sandhed , kan 
ej heller ventes Folkelærere,, som fuldkommen kunne svare til 
deres Bestemmelse j og findes i vore l idejr ^enkelte dnelige 
Mappd , saa udi'ordres hos disse en saa lioi :(jracl af Fasthed 
og Selvopofrelse for med Kraft at vijke mod den herskende 
finere lesuitismus, at disse Fgensk aber kun kan fuides hos me- 
get faa, Det vilde uden Tvivl bidrage meget til almindel'g 
Oplysning og ForædUng, om den lærde ^)ecl al" IJitologiea 
