25l 
- I 
frembragt de storste og hiiinaTieste Videnslcabsmænd. Ander* 
ledes forholder det sig i de Lande, hvor Forame er mindre 
almindelig, eller Rigdommene "ulige fordelte, og hvor det for- 
medelst Landenes Fattigdom er vanskeligere for en Videnskabs- 
mand at leve. Videnskaberne fordrage sig sjelden raed store 
Kigdomme 5 thi her er fra den spædeste Ungdom Forkjelelse, 
Adspredelse og Sandsellgheds Overvægt j det maatte være et 
overordentligt V^æsen, som ved overvættes Kraft kunde hæve 
sig over de utallige Hindringer, hvilke store Rigdomme lægge 
i Vejen. 
I de fleste Lande altsaa ere kun tvende Klasser af Men- 
nesker, som opofre sig Videnskaberne, enten Mennesker af 
Middelstanden for at faae Levebrod, eller Mennesker af den 
fattige Almue ^ som ved deres Talenter tænke at hæve sig og 
gjore Lykke. Saasnart der ved Videnskabers Dyrkelse skal an- 
lægges planer for at gjore Lykke og faae Embede, og Viden- 
skai^erne behandles som Brodstudium eller Handelsvare^ tabes 
ganske det Fine og Forædlende i enhver Videnskab, thi her 
er ikke Trang til Humanitet, men til Udkomme, og disse 
tvende Ting kunne ikke efter al Erfaring bestaae sammen : un- 
dertiden passer sig og hos disse den forste Opdragelse ikke til 
den Kultur, man siden ved Flid forskaffer sig, hvilke kun ved 
heldige Omstændigheder og megen Anstrængeise kan bringes i 
Harmbnie : desmU n ere disse Videnskabs-Dyrkere allerede i 
Ungdoiitfmen v(;d Mangel og Sinds- Kroénkelser saaledes forknyt* 
tede, at deres Talent sjelden bliver fuldkommen udviklet^ 
Det er derfor hojligen at onske, at af den fattige Menneske- 
Klasse kun overordentlige Talenter maatte udsoges for Viden- 
skaberne, og at disse af Staten elier offentlige Stiftelser rigeli- 
gen maatte understoltes, I den almindelige Tragtten efter £m» 
X li 2 
