sl5z 
hede og Lykke ligger Grimden til den Misundelse, som over- 
alt viser sig blant Videnskabernes Dyrkere, og som bestandig 
holder dem tilbage fra det store Maal, de ellers ved at virke 
med forenet Kraft letteligen vilde komme til. 
Enhver Videnskab fordrer et særegent Anlæg 5 men saa- 
snart Planen gaaer ud paa Embede og Lykke, kan ikke den 
Videnskab vælges, hvortil enhver foler naturligt Anlæg, men 
her sees paa Videnskaber, som til den Tid €re mest yndede 
og i Mode, eller hvilken der snarest forskaffer Befordring: 
oftest hænder det sig at disse Videnskaber just ikke ere de 
mest forædlende. Paa denne Maade studerer man Videnska- 
ber , som man af Naturen ikke er oplagt til 5 undertiden nodes 
man af Mangel paa Midler og Tid at indskrænke sig til en en- 
kelt Videnskab j man fatter derfor Fordom mod andre Viden- 
skaber, som man ikke har havt Lejlighed til at kjende, ringe- 
agter dem og bliver eensidig. Hertil kommer endnu dette, at 
en Videnskabsmand i vore Dage ikke kan være fri for Næ- 
ringssorg, med mindre han er rig, og dette især er en sand 
Gift for Humaniteten. 
Man har i vore Dage Fordom mod flere Videnskaber, 
som hojligen forædle: ingen treffer denne Fordom stærkere 
end Studium met af de Gamles Skrivter eller Humaniora. Denne 
Fordom har mange Aarsager. Den slette Behandling af Huma- 
niora , saavel i Skolerne som paa endeel af Universiteterne : 
det Mojsommelige i dette Studium , af hvilket man ikke strax 
indseer Nytten: at man, saasnart man har forladt Universite- 
tet, forsommer det og taber Færdigheden; da den Underviis- 
ning, som gives i Skolerne og jDaa Universiteterne aliene er et 
Hjclpcmiddcl, ved hvilket man, naar man siden som Mand 
yed Erlaring og andre Videnskaber er dannet^ gjores dygtig 
