353 
til at "bruge <3e Gamle ^ thi de Gamles Læsning fordrer Mands 
Modenhed og Yidenskabelig Kultur, og da forst forstaaes de 
og yirke Humanitet: end yidere, at mange Humanister tilside- 
sætte andre Videnskaber og blive blot sprogkyndige : endelig, 
at Videnskaberne i vore Dage ere saa udvidede og af saa ud- 
bredt Indflydelse paa Livets Håndteringer, at flere Videnska- 
bers forste Grunde nodvendigen maae læres i Skolerne, hvor 
altsaa Tiden afkortes for Studiummet af de gamle Sprog og 
Grundigheden deri maa tabes. 
Ved denne Fordom seer man meer paa Skallen, end 
paa Kjernen, meer paa Studiummets Redskab end Virkningen. 
Ved Humaniora forsvant Middelalderens Barbarie, Smagen 
rensedes , den menneskelige Aand vaktes og Lys frembrod i 
alle Videnskaber. Ved Humaniora dannedes Digtere og Ta- 
lere, som kappedes med Oldtidens Mynstre. Ved Humaniora 
blev Christi Lære affort sin Jodiskhed og fremstillet i sin 
B.eenhed. Ved Humaniora endelig har Llistorien fra Kronike 
hævet sig til at vorde Menneskehedens Kulturhistorie, Lovgiv- 
nings og Statshistorie. 
Asie kultiverte Nationers storste Aander have faaet deres 
Dannelse og ædle Stemning'yed Humaniora. Ingen nyere Na- 
tion har havt meer Trang til de gamle end Englænderne, og 
det i Folge deres Lands Constitution 5 derfor er intet Lands 
Litteratur meer klassisk, end Englands, og man vil neppe i 
denne Nation kunne fremvise nogen Skribent af forste Rang, 
som jo skylder den gamle Litteratur sin Dannelse. Hos Itali- 
enerne indskrænker sig den gamle Litteraturs Anvendelse til 
Historiens Behandling, skjonne Videnskaber, og i de sildigere 
Tider til Oldtidens Studium og de gamle Kunstværkers Eorkla- 
ring. Eilangieri er i dette Land et Særsyn, og lian vii altid 
