255 
Der ere visse Videnskaber^ liYor man især synes at 
kunne undvære de Gamle, og disse ere Naturkyndigheden, 
Lægevidenskaben og Mathematiken 5 men enhver grundig Vi- 
denskabsmand , som vil kjende det £ine i disse Videnskaber« 
Gang og Historie, maa dog selv gaae tilbage til de Gamle. 
Vor Lovkyndighed er bygget paa den gamle Litteratur, især 
den romerske, hvor man noje maa kjende Romernes Sprog, 
Sæder og Statshistorie for af deres Love at gjore en rigtig An- 
vendelse. Den som vil gjore den gamle Historie til sit Ploved- 
Studium^ bor være ganske indviet i den gamle Litteratur, 
thi ved Oversættelser kan han ikke trænge ind i Oldtidens 
Aand og Karakter, med hvilke han nodvendigen maa være 
noje bekjendt. At ville arbejde i den nyere Historie, uden 
at kjende den ældre, er at rive Historien ud af Sammenhæng 
og at studere den uden philosophisk Aand ; desuden maa den, 
som ikke er dannet ved Studiummet af de Gamles Plistorikere, 
aldrig tænke at blive en Llume. Den spekulative Philosoph 
kan ikke gjore noget sikkert Skridt, med mindre han noje 
kjender den menneskelige Aands Historie, og det igjennem 
alle Tidsaldre fra dens fdrste Lorsog til dens hojeste Krafts- 
Yttringj og omendskjont Philosophiens Historie, saavel styk- 
keviis som i det Hele, i vore Dage fortreffeligen er bearbej- 
det af store og indsigtsfulde Kjendere, gives der dog enkelte 
Tilfælde, hvor den dybt grandskende Philosoph selv maa være 
istand til med kritisk Blik at undersoge Kilderne. Efter den 
Vending, som den spekulative Philosophie i de nyere Tider 
har taget, maa Philosophen noje kjende Aristoteles og hans 
Aand 5 og da den nyere Philosophie er en Kritik over den 
menneskelige Tænkemaade, og bestemmer Grændsen for al 
menneskelig Videnskab, saa er den i idelig Strid med Tviv* 
