&65 
vanskelig, og endelig aldeles umulig. Da Vandets Mængde tog 
endnu mere til, forte det Sandet lien mod Skibets Forstavn, 
hvorved denne sank ganske overordentlig ned i Vandet^ og 
Agterdelen derimod lettede sig saa liojt over dette, at Roret 
ikke længere kunde gjore Nytteø i denne Tilstand var det, 
man fattede den Beslutning at forlade Skibet. 
Denne Fortælling rober megen Uagtsomhed i Henseende 
til Lastens Valg og Stuvning, hvilken man i det ringeste kunde 
have indsluttet i Sække eller Kasser, eller omgivet meden Be- 
klædniiip; af Bræder. Den rober en utidi«; Fordom om Skibets 
Tæthed^ som om' det var reent umuligt, at det kunde klive 
læk j men paa den anden Side synes det ogsaa , efter Mand- 
skabets Udsigende^ at Skibet i Begyndelsen holdt Soen paa en 
Maade, som kommer det meget til Ære. Stedet hvor det stran- 
xlede, to Dage efter at det var forladt , beviser, at , hvis det var 
blevet hjulpet, kunde det maaskee have lagt Norder-Pynten 
af Jylland forover, og sandsynligviis naaet en eller anden Til^- 
flugtshavn, enten i Kattegattet élier i Sundet. Endelig mælder 
Amtmanden paa Stedet, hvor det strandede, i sin Indberetning 
til det kongl. Admiralitet i Kjo benhavn over dette Skibbrud, 
at dette Skib, til Indbyggernes storste Forundring , trodsede i 
flere Dage , det voldsomme Havs Anfald , som brod an paa og 
overskyllede det; en Kamp, som visseligen intet andet Skib 
havde kunnet udholde. 
Pisse Omstændigheder vare bestemmende. I Forstnin*- 
gen troede man det muligt at gjore Versuch flot igjen og stikke 
paa ny i Soen dermed. Hr. Etatsraad de Coninck for- ' 
strakte Penge ^ Haandværker, en Bygmester, en Tolk til dette 
Ojemed, som alle tilligemed M. di| Crest selv begave sig heu 
til Aastedet. Man fandt da, at Skibet var revnet i Bunden, 
Yii. Sch, Sir, I Dutl , II Uøjtf, L 1 
