Ciliciernes og Kappadociernes synes at liave yæret beslægtede; 
eller tii cle , som bleve talte af Armenierne og de ovrige Be- 
boere af Taurus- Bjerget 3 eller endelig til de Indiske d), Yi 
maa indskrænke os til de egentlig persiske Tungemaal, som 
den herskende Nation talte i Landene mellem Tigerstrommen 
og Indien, og hvori Steenskriiterne i Kejserdommets Hel- 
lif^dom ene knnne være forfattede. For herom at samle de 
fornodne Efterretninger, maa vi især henvende os til de orien- 
talske Kilder^ hvis Troeværdighed og Tilforladelighed i denne 
Sag ogsaa bor være saa meget desstorre, som deres Forfattere 
deels her lobe langt mindre Fare for at tage Fejl , end naar 
de fortalte historiske Omstændigheder 3 deels og deres Udsagn 
ikke sjælden stadfæstes ved Levninger af Persiens gamle Sprog 
hos græske og romerske Skribentere. 
Jeg behover ikke at indlade mig her i Stridighederne, 
som efterat Anquetil havde udgivet sin Oversættelse af Zend- 
Avesta, ere forte om Alderdommen og Ægtheden af den forste af 
disse persiske Dialekter ^ Zend-Sproget. Lad end ikke nogen af de 
i denne Samling indeholdne Boger naae til Zoroasters Alder; 
eller være kommen uforfalsket til os : saa er det dog i en hoj 
Grad rimeligt, at de, som ere skrevne i Zend-Sproget , ere 
ældgamle : og selv den Omstændighed , at dette Sprog blev 
valgt, er et sikkert Beviis paa Almindeligheden af den Mening, 
at det var Zoroasters og hans Læres Modersmaal. Ikke hei- 
ler ere de Grunde, med hvilke Kichardson, den lærde Forfat- 
a) Om disse forvskjellige Sprog har ingen handlet bedre end Hceren i lians 
Comrnentatio de Linguarum Asiaticaruni in antiqzio Pcrsarum imperio 
varietate et cogjiatiojie. i Commentationibus Gotting, Vol, xiii. 
