3io 
Dersom rxOgen Skrift paa Steen eller Marmor kan kal- 
cles skjon, saa er det udentvivl den persepolitanske. Den for- 
eener en ædel og beliageiig Simplicitet med roegen Zirliglied og 
Mangfoldiglied. Eet eneste Grundtræk, simpelt og skjont i 
sin Form, forandret ved Stilling og Sammensætning, danner 
alle disse Bogstaver og Tegn jtl) , hvis Antal har udentvirl væ- 
ret langt storre end olet som sees paa Murene af Per&epoli5, 
da mange nye og endnu meere sammensatte Tegn findes paa 
de cylindriske Gemmer og de babyloniske Mursteene. Tifekket 
som danner Bogstaverne og ligeledes ligger til Grund ved 
Tegnene, og som udmærker sig ved sin skjonne, oventil bre- 
dere og indskaarne, nedentil spidse Form, har givet Anled- 
ning til de Navne, hvormed man sædvanlig betegner disse 
In scriptioner for at adskille dem fra de andre persiske og ara- 
biske i samme Egn : de kaldes nemlig Inscriptiones Cuneatae, 
Inscnptions å clouæ y Tfeilsclnjft ^ Kezlschriji y Kegelschrift \ 
og alle disse Navne ere meget passende til at give Idee om 
deres særegne Beskaffenhed. 
Disse Grundtræk ere de samme i alle Inscriptioner, 
uagtet deres indl^vrdes Forskjel. Thi hvor lykkelig den aller- 
forst af Niebuhr vttrede Formodnino; om et tredobbelt Alnha- 
bet /z) har været; det have næsten alle de indseet og tilstaaet, 
som noje have undersogt disse Steenskrifter o) , og saavidt jeg 
m) Der ere ikke mceie end 6 forskjellige Stillinger , i kvilke dette Træk 
danner Alpliabetet. Disse ere iygle for Dagen af 'PVaht^ Gesch. d, 
jMorg. Sprachcn. Tab. iv. 
/?) Nithnhr p. i38« - 
o) f. lix. Tychsen i lians lAtcuhratio p. 4« See og Silvestre de Sacy 
JSlcmoires sur diverses Antit^uiiéi de la Perse, p. 7. 
