3.7 
mueligt , at udfinde Inscriptlonens L. Overeensstemmelse med 
H, /. og K, , da det eneste Tegn , der kunde vejlede mig med 
nogen Sikkerhed, her ikke mere haves. Maaskee andre ere 
heldigere end jeg har været, og opdage et andet Tegn som i 
denne Inscription corresponderer med de omtalte Bogstayer og 
Tegn i hine. 
: 4' 
Ikkun een Omstændighed fortjener endnu nogen Oplys- 
ning inden jeg vover mig til Inscriptionerne selv« Det er nem* 
lig Sporgsmaalet om det persepolitanske Alphabets Alder, be- 
tragtet som gankse forskjelligt fra Sporgsmaalet, hvor gamle 
Inscriptionerne ere: en Gjenstand, som for Fuldstændighedens 
Skyld bor berores, ihvorvel intet sikkert derom kan siges. 
Udtrykkelige Vidnesbyrd hos Klassikerne om gamle persiske 
Alphabeter liave vi kun tvende, og imod det Eenes Gyldighed 
^r der meget at indvende. Det forste £ndes hos Historiens Fa-* 
der, Herodot, som fortæller, at Darius Hystaspis lod sætte 
tvende Stotter ved Bosphorus til Monument eiter sin europæiske 
Expedition. , hvoraf den ene var skreven med græsk , ^den an- 
den med assyrisk Skrift z). Af dette Sted have flere Lærde7 
og iblant dem ogsaa nyeligen Hr. Zoega, villet slutte, at Per- 
serne dengang endnu ikke kunde have liavt egen Skrift, fordi 
Darius ej vilde have undladt at bruge den d). Slutningen sy- 
nes ved forste Ojekast at have meget for sig : Men hvad , om 
selv den persepolitanske Skrift var af Grækerne bleven kaldet 
jåssyrisk^ fordi de saae den ved Tigris og Euphrat Strommen, 
og kjendte disse Egne bedre end det mere ostlige Persien ? 
z) Herodotus iv. c, 87. 
^) Dc orig, et usu Obeliscorum, p« 553«. 
