3a8 
ere disse samme, og at altsaa deres Mængde og Sammenstod, 
livorpaa der haves mange Exempler, give en lioy Rimelighed 
for at de ikke indeholde noget andet end Zendsproget. Jeg til- 
staaer vel, at selv her Vocalernes Mængde er ikke saa stor 
som i de Parsiske Religionsbogers Zend. Men dette kan maa- 
skee ved Forogelse af Vocalerne være gjort endnu meere be- 
quemt til Mnsik og Sang, end det var i den ældre Tid. Der- 
som jeg altsaa ikke fejler i at antage Zend for de alphabeti- 
ske Inscriptioners Sprog; troer jeg mig saa meget mere beret- 
tiget til at holde det forstomtaite Bogstav for et E og det deri 
tillige indbegrebne klare A, som jeg linder temmelig megen Over- 
eensstemmelse imellem det og det samme Bogstav i de nuværende 
Zend og Pehlvi Alphabeter, ligesom og i det Armeniske t). 
Med det andet Bogstav fmder jeg derimod intet lignende i 
disse Alphabeter, og maa derfor tilstaae^ at dets Bestemmelse 
er en blot Gisning, men dog en Gisning, som yed det fore- 
gaaende synes at vinde, megen Rimelighed. 
3. 
Efter saaledes at have angivet Sproget, udi hvilket 
denne Classe af Inscripticner synes at være skrevet, kan jeg 
nu med meere Orden fremsætte mine Bemærkninger om Skriften 
overhovedet de enkelte Bosistaver. 
1, Omcndskjoiit den ældre og nyere Zend og Pehlviskrift gaaer 
fra hojre til venstre Ilaand ; saa have dog de persepolltanske 
Inscriptioner , i det mindste de alphabetiske , ojensynlig de 
Occidentalske Sprogs Skrivemaade^ fra venstre til hoyre, og 
stemme heri overeens med dot Armeniske o^ Geor^ianske, 
t) See Sammenlignings-Tabellen. 
