53 
nan form, i det de b^jkre strålaiue skola "vaia 
längre än de förslå, och läcka, när de nedfallas, 
till roten af stjerlfenaii." Ännu mera afvika båda 
våra artei- fiån hvarandia inböides, i hvilket 
afseende vi hänvisa lill beskrifnin^arne och 
fi"urei na. 
Fabkr omtalar på ett slälle '-'): "en liten kri- 
slallkliM' (isk, som vid Skagen kallas Oer," och 
som efter hans f()inienino icke skulle vara annat 
än yngeln af Gobiiis //iger. Månne det icke 
snaiare skulle vara någon af dessa arter? hvilket 
toi de förljena atl undersökas af naturforskare, som 
hafva tillfälle att besöka detta ställe. Högst märk- 
väi digt är, att oaktadt man nu mera på flera ställen 
funnit dessa små fiskar, som efter allt utseende 
ej kunna vara annat än späda ungar; och oaktadt 
de synas tillhöra 3 beslämdt skilda arter; — så 
bar man likväl ännu ingenstädes, oss vetterligen, 
funnit ett enda vuxet individ af någon af de ai- 
ter, till b vilken dessa ungar skulle kunna höra; 
då annais de vuxna fiskaine alltid pläga vara 
långt lättare att erhålla än jngeln! 
Vi öfveigå nu till arternas beskrifning, af 
b vilka vi kallat den ena Gobiiis Stuvitzii j till 
mijHie af tien ende Naturforskare som hittills på- 
träffat densamma, den andra G. NUsoiiu , efter 
en man som har så många förfjensLer af Scandi- 
naviens Ichlhyologi. 
1. G. Nils son i i nob. (Ta b. ? tig. 3): elon- 
gatus, compiessus, sublinearis; pinnis dorsalibus 
lemolis, anleriore biradiatå, postei iore et anali 
rad i is viginli aequalibus; pectorali latissiraå, ra- 
diis tiiuinta; caudali emar^inatå. 
*) Ticisk. for Natui vicJer.sk. V, pag. 253. 
