56 
mnnvikarne synas tänder alldeles saknas i båda käkarne. 
Märkvärdigt är, att vi på ett exemplar af d(-nna art 
alldeles inga tänder kunnat upptäcka. Tungan synes 
vara liten och sitta långt tillbaka i munnen. Tinnin- 
gens och nackens muskler äro bitydligen utvecklade, 
som vanligt i detta slägte. Ögonen mycket utstående, 
som vanligt på fiskungar. Ögats diameter innehåiles 
omkring 4 gänger i hulvudets längd, och är ungefär 
lika med afständets från ögats främre rand till nos- 
spetsen, äfvensom med pannans bredd mellan ögonen. 
Pannan platt; ögonens öfie rand tangerar hufvudets 
öfre profil. Gälöppningarne gå baktill icke fullt upp 
till linie med ögats öive rand; nedtill ungefär fram 
under ögats bakie rand. Gälhinnan har 5 stiålar, den 
nedersta och minsta genom ett längre n)ellanrum skild 
frän de ofri ga. 
Kroppen hoptryckt och tunn, med smal egg, både 
på rygg- och buk-sidan. Musklei na längs sidorna bilda 
28— 30 utomordentligt tydliga, vågiga tvärband, skilda 
af djupa, intryckta linier. Första Rjgg/enan begyn- 
ner något bijkom biöstfenornas rot, och består blott 
af två strålar; båda enkla, liksom öfverdragna med 
en tjock hud, och vida tjockare och starkare än strå- 
larne i någon af de andra fenorna, ehuru böjliga lik- 
sojn de. Den första af dessa strålar är föga liögre än 
stiålarne i andra ryggfenan, men den andra är unge- 
fär dubbelt så lång, mot spetsen afsmalnande och mera 
böjlig än vid roten; på några exemplar är denna spets 
bakåt böjd. De båda strålarne sammanbindas af en 
ganska fin och tunn hinna; på några exemplar, såsom 
på det aftecknade, finnes en dylik hinna bakåt utsträckt 
ända till andra ryggfenans böljan, och sauimanbinder 
således dessa båda fenor, oaktadt det långa afståndet 
dem emellan, på andra exemplar saknas den (måhända 
MHililerad? eller försvinnande med åldern?) Andra 
ryggfcnan låg men långsträckt, nästan jemnhög; be- 
gynner ungefär midt emellan nosspetsen och sljerlfenans 
rot. Dess längd utgör omkring ^ af hela kroppsläng- 
den; dess afstånd från ryggfenan nr mer än dubbelt så 
stort som från stjertfcnans rot, men som strålarne äro 
l;iga, nå de dock, nedfällda, icke till si jcrtfenroten. 
Alla strålarne synas vara nästan lika långa, enkla och 
odella; de sista ^lå hvarandia nnru)a>t. 
