43 
synas vjiia imgrlai a( sainina (ringd, mcii »lercfler al- 
luqa <ie sa helydli.qt, all de incIK rsla, knapjjl nio ^ sa 
länga soDi (ic yitic. Alla äro ledade och alla starkt 
klnrna, ntnin den yttersta (åtminstone på nCre sidan\ 
som dl" odell; alla äio tjocka ocli starka, och ligga så 
lätt intill iivarandta att ile näslaii icke lemria plats för 
någon hinna mellan sig, hvilket också är fallet med 
taggstrå larne. 
Fjällen stora, hårda ocIj faslsiltande , hilda sär- 
deles tydliga, tegellagda rader. Från rvggfenan till 
sidolinien räknas 11 fjällrader, från sidolinien till buk- 
fenans lot !^0; länsas sid(dinien, från gällocket till sljert- 
fenans rot, 67. Af hijf\udet är, son) fönit nänidt, 
stöista delen naket; deremot svnas fanorna , åtminstone 
till någon del, hafva vnril öfveid ra::;na med fjäll, men 
dessa, såsom läll affallande, saknas tdl största delen 
på värt exemplar, sä att fenornas mspimgliga skick 
endast anlydes genom några få, här och der qvarsit- 
tanile f]äll. Fjällen, omkring () millim. långa, äro pä 
midlen liksom något inknipna, ocli dida-; på de! ta ställe 
genom cn tvärlinia i 2 ungefär lika stoia delar. Den 
främre, betäckla delen, blir mot ändjui bredare, och 
slutar sig, der den är biedast, med 3 idrundade iiöi n ; 
dess yta är, som vaidigt, valtiad med en mängd fina 
vågiga tvärstrimmor, men för öfrigt alldeles slät. Den 
bakre delen, som till stöi'sta delen äi* obetäckt, är 
halfcirkelforn)ig , och har längs midten en djup, säi- 
deles tydlig fäia; på hvardera sidan om denna fåra 
finnes ett antal mindre, vanligen 8, skilda af smala, 
upphöjda ränder, hvilka ränder i fjällens rand utlöpa 
i lika många hvassa taggar. Sådane visa sig fjällen på 
sidornas midt, i trakten af sidolinien; men fjällen på 
nedre sidorna äro på främre delen af sin yta alldeles 
släta och glatta, och fåior och upphöjda ränder be- 
gynna här först emot fjällets bakre rand. Deremot blir 
ytan ännu slräfvaie på de fjäll, som beticka ryggen, 
stjerten, och den platta delen ;d' buken framom buk- 
fenornas rot. På dessa fjäll öfvergå de upphöjda rän- 
derna småningom i rader af taggar, vanligen 2 — 3 i 
hvar rad; slutligen, isynnerhet på de fjäll som finnas 
på vissa delar af hnfvudet, blifva taggarne så afbi iitna 
o«:h spridda, att några rader knappt kunna urskiljas, 
och fårorna försvinna alldeles, så att hela fjällets yta 
ses bestiödd med glesa taggar. Men flen djupare faran 
