41 
djupt faiarle, med sruaL), iippliöjdn ränder mellan fa- 
rorna; den forsla, som lält kan undgå ii ppmäiksani- 
lieten, är sä liten, alt de-^s spets knappt räckei' öfvei* 
de omgifvande fjälleii; äfven den andra äi' temligen 
kort; den tredje är 3 gånqer så lång som den andra, 
vid basen tjock, liksom dubbel, och den 4:de synes 
ännu hafva varit betydligt längre, men är af bruten 
i spetsen. Alla taggslrålarne, isynnerhet de båda sista , 
räcka med spetsarne långt utom den förbindande huden. 
Af de mjuka strålarne tyckes den första hafva varit 
längst, och längre än någon af taggstrålarne (är på vårt 
exemplar något skadad i spetsen); de derpå följande 
aftaga liastigt i längd till den 10:de, som är något mer 
än dubbelt så kort som den andra; serlan bin- aftagan- 
det åter lang'^amt, eller de 9 sista strålarne äro unge- 
fär af samma längd. Alla äro ledade, och alla, utom 
den första, klufna. 
Bröstfenonia äro fästade alldeles liorizontelt , så 
alt deras rot är parallel med kioppens longitudinella 
axis; och då de läggas intill kroppen, riktas deras spets 
uppåt och något bakåt emot ryggfenans rot. De äro långa 
och smala (innehållas föga mer än 4 gånger i totallängden); 
föista strålen är kort, andra inemot 2 \ gång så lång, 
och lika lång som den sjelte, fjerde och femte längst; 
med den 7:de böija stiålarne aftaga betydligt i längd, 
den 12:te ungefär lika lång son) den första, den sista 
kortast af alla, föga mer än ^ så lång som den för ta. 
Alla äro ledade, de båda första odelta, alla de öfriga 
starkt förgrenade. 
Bukfenorna begynna midt under lyggfenans bör- 
jan och under roten af bröstfenornas sista strålar, och 
utbreda sig horizontelt; båda ligga såväl utbredda som 
hopvikna, i samma plan med hvaiandra och med den, 
framför deras rot, nedplattade buken. Deras vidfäst- 
riing är sned i riktning inåt och bakåt, och båda fe- 
norna sitla så nära, att de bakerst vid roten nästan 
sammanstöta. Den första strålen är en temligen stark 
taggslråle; snedt öfver dess yta gå en mängd djupa 
fåror, med mellanliggande smala, upphöjda ränder. 
De mjuka strålarne äro 10 till antalet; de första äro 
tjockast och tyckas hafva varit längst, men äro i spel- 
sen afbiutna; de sista aftaga betydligt både i längd 
och tjocklek, och den sista är blott hälften så fång 
